Tämä on neula ensimmäiseltä vuosisadalta.
Sillä ommeltiin purjeita ja verkkoja.
Se liittyy mielenkiintoisella tavalla kertomukseen, -
että rikkaan on yhtä vaikea päästä taivaaseen -
kuin kamelin on kulkea neulansilmän läpi.
Tässä neulansilmä on paljon suurempi kuin useimmat kuvittelevat.
Tätä arkeologia on parhaimmillaan.
Se valaisee sanontojen taustaa.
Ne olivat todellisia, ja niillä oli merkitys kuulijoille.
Mikään paikka ei ole kiehtonut seikkailijoita ja arkeologeja -
niin kuin Pyhä maa.
Vastaako arkeologinen tutkimusaineisto -
evankeliumien selontekoa Jeesuksesta?
ARKEOLOGIA JA JEESUS
Haemme vastausta kahta eri väylää pitkin.
Kentällä työskentelevät arkeologit kertovat kaivauksista Israelissa.
Uuden testamentin tutkija tohtori Craig Evans -
kertoo uraauurtavista löydöistä, -
jotka valaisevat Jeesuksen elämää, kuolemaa ja ylösnousemusta.
Evankeliumin kirjoittajat olettivat, -
että tunnemme sen ajan aineellisen kulttuurin.
Kun he mainitsevat tien ja talon, -
meidän täytyy täydentää, miltä tie ja talo näyttivät.
He eivät kerro kovin yksityiskohtaisesti.
He eivät ajatelleet, että heidän tarvitsee.
Jeesuksen ajan ymmärrys voi tulla kahdesta lähteestä, -
historiasta ja arkeologiasta.
Mitä arkeologia on?
Ihmisen aineelliseen kulttuuriin perustuvaa menneisyyden tutkimusta.
Arkeologit selvittävät menneisyyttä -
tutkimalla kaikkea ihmisten valmistamaa ja jälkeensä jättämää.
Rakennuksia, keramiikkaa, kolikoita. Kaikkea sellaista.
Aineellisella kulttuurilla ja tekstillä on tutkimuksessa -
sekä plussia että miinuksia.
Esimerkiksi teksti antaa meille kertomuksen.
Se selviää, kun lukee tekstin alkuperäisellä kielellä.
Heprea, kreikka ja latina luetaan hepreaksi, kreikaksi tai latinaksi.
Yleensä teksti pyritään tutkimaan alkuperäisessä muodossa, -
sillä käännös on aina tulkinta.
Emme halua tutkia jonkun tulkintaa. Haluamme saada oman ymmärryksen.
Tekstintutkimuksessa on omat puutteensa.
Niistä yksi on esimerkiksi se, -
että tekstit on kirjoittanut lukutaitoinen eliitti.
Miten ison osuuden lukutaitoinen eliitti muodosti antiikin aikana?
Väestöstä 90 prosenttia ei ole edustettuna tekstissä.
Teksti edustaa lukutaitoista eliittiä -
kenties pääkaupungissa tai jossakin muualla.
Emme tiedä juuri mitään esimerkiksi antiikin orjuudesta.
Orjat eivät ikinä kirjoittaneet mitään.
Emme tiedä juuri mitään naisista taikka lapsista.
Emme tiedä juuri mitään tiettyjen ihmisten arjesta.
Se menetetään, ja meitä rajoittaa kirjoittajien yksipuolisuus.
Se ei heijasta aikaa, josta kirjoittaja puhuu. Joskus tutkijat unohtavat sen.
Tapahtumien ja tekstin kirjoittamisen välillä on kulunut aikaa.
Tietääkseni toistaiseksi viimeinen tekstilöytö Jeesuksen ajalta -
tuli Qumranista 50 vuotta sitten.
Sen jälkeen ei ole löytynyt uusia tekstejä.
Mutta kaivauksilta löytyy joka päivä keramiikkaa, -
joka paljastaa uutta tietoa eri aikakausilta, -
myös Jeesuksen ajalta.
Ensimmäisen vuosisadan kaivauksilta Galileasta tulee uutta joka päivä.
Aineellisessa kulttuurissa kaikki auttaa hahmotuksessa.
Arkeologit tuntevat tekstit, mutta he katsovat muinaista ympäristöä -
ja rekonstruoivat nähdäkseen ja tehdäkseen päätelmiä.
Kaivauslöydöissä on tietynlaista aitoutta.
Kukaan ei ole ennalta suunnitellut, mitä he heittävät pois tai kadottavat.
Löydämme yhden korvakorun.
Aivan kuin nykyäänkin korvakoruja käyttävä kadottaa yhden.
Löydöt edustavat koko väestöä.
Näemme miesten, naisten ja lasten tekemiä esineitä.
Kaikki huomioidaan, kun historiaa ja ihmisten elämää rekonstruoidaan.
Niin voimme pitää kädessämme esineitä, -
joita esi-isämme pitivät kädessään kauan sitten. Aika katoaa.
Mitä tämä kertoo entisaikain ihmisistä?
Tieteenala valaisee menneisyyttä tietystä näkökulmasta.
Historia tutkii menneisyyttä kirjallisen aineiston perusteella.
Historioitsijat tutkivat tekstejä.
Tieteenalat täydentävät toisiaan. Kumpikin tutkii menneisyyttä -
mutta saamme tietomme erityyppisistä lähteistä.
Me kirjaimellisesti otamme tiedon irti maasta.
Kun löytö irrotettu löytöpaikastaan, -
se voi rapistua ja pilaantua nopeammin.
Kaivaessamme me samalla tuhoamme kohteen.
Arkeologia on samalla tuhoamista.
Kun löytö on nostettu, sitä ei voi enää ikinä panna samalla tavalla takaisin.
Arkeologia ei ole eksakti tieteenlaji eikä luonnontiedettä, -
sillä sitä ei voida toistaa. Se on koe, jota ei voi toistaa.
Arkeologi saa vain yhden mahdollisuuden.
Olemme Jeesuksen kotikylässä Nasaretissa.
Takanani on talo, joka oli mahdollisesti Jeesuksen koti.
Arkeologit esittivät hiljattain, että se ajoittuu ajanlaskun alkuun, -
kenties ensimmäiselle vuosisadalle.
Siten on mahdollista, että Jeesus varttui täällä.
Jos Hän ei varttunut täällä, varmasti tässä lähellä.
On hyvin mahdollista, että lapsuudessaan ja nuoruudessaan -
Hän käveli tätä katua ja ehkä kävi talossa.
Arkeologian näkökulmasta paikka on merkittävä, -
sillä se kertoo, miten Nasaretissa elettiin.
Katsopa oviaukon sisäpuolta.
Kivessä on uria.
Urissa on ollut rautoja.
Ne olivat osa turvavarustusta, jolla ovi teljettiin tunkeutujilta.
Se osoittaa osaltaan, ettei talo kuulunut köyhälle.
Täällä asui varakas perhe.
Jeesus ja Hänen perheensä eivät olleet aivan vähäosaisimpia.
Kaikkein vähäosaisimpia olivat maalaiset ja köyhät, -
jotka aina välillä näkivät nälkää.
En mielelläni käyttäisi termiä "köyhä, -
sillä se tuo mieleen mainitun kaltaisia merkityksiä, -
kuten erittäin alhainen elintaso, yhteisön sinnittely vuoden elontulolla -
ja köyhyys, joka nykyisin liitetään vaikkapa kodittomuuteen.
Nämä ihmiset olivat käsityöläisiä.
Emme löydä sellaista köyhyyttä kaivauksilta Nasaretista -
tai Galilean muista ensimmäisen vuosisadan kylistä.
Sanoisin, että sellainen köyhyys olisi meille näkymätöntä.
Tässä kylässä on valmistettu ruukkuja.
Mutta kaikissa kylissä myös viljeltiin. Se oli maatalousyhteiskunta.
Missä he viljelivät?
Maa Bet Netofan laaksossa oli kallista. Sen omisti luultavasti ylhäisö.
Kyläläiset viljelivät kukkuloita. Heillä oli oliivipuita.
Ihmisistä iso osa valmisti ruukkuja.
He hioivat taitojaan. Sen näkee poisheitetyistä tuotteista.
He olivat harjoitelleet valamista.
Nämä kodit olivat hyvin tehtyjä sen ajan mittapuulla.
Niissä on eroja, mutta yksikään ei ole huonosti tehty.
Seinäkivet on ladottu nerokkaasti.
Seinät kestävät kaksi kerrosta. Seinät on rapattu sisältä ja ulkoa.
Kodit ovat kesällä viileitä ja talvella lämpimiä.
Kodeissa voi säätää lämpötilaa yhtä hyvin kuin roomalaisessa huvilassa.
Käytettiinpä sitten laastilla muurattua luonnonkiveä tai hakattua kiveä, -
molemmat ovat käytännössä ihmisten tekemiä luolia.
Jeesus ja perhe eivät olleet varakkaimpia -
mutta eivät myöskään nähneet nälkää.
Arkeologia ei ole halpaa. Meillä pitää olla budjetti, -
jotta saamme maksettua kaiken työkaluista matkoihin ja julkaisuihin.
Tarvitaan myös kaivausryhmä.
Asiat pitää saada organisoitua, jotta kaikki hoituu kerralla.
Vaikeimpia ovat henkilöstöasiat.
Kentällä ollaan neljä viikkoa.
Ihmiset eivät ole tottuneet olemaan pitkiä aikoja ulkona.
Auringosta tulee vihollinen.
Jokainen arkeologinen kaivaus on erilainen.
Kaivausjohtaja päättää, miten kaivaus toteutetaan.
Kaivauksen taakse kätkeytyy paljon sellaista tietoa ja rakennetta, -
joka ei tule näkyviin tai tietoon. Sen suunnittelu kestää jopa vuosia.
Seuraavan vuoden kaivauksen suunnittelu alkaa lähes heti.
Ensin lyömme lukkoon kaivauksen ajankohdan.
Päätämme kaivauskuoppien sijainnit.
Rekrytoimme kaivauksille vapaaehtoisia ja opiskelijoita.
Johtajalla on laaja vastuualue.
Seison Kapernaumin synagogan edessä.
Kapernaum oli tietenkin Jeesuksen päämaja.
Se käy ilmi evankeliumeista, etenkin Markuksen evankeliumin alusta.
Takana olevaa synagogaa ei ollut vielä Jeesuksen aikaan.
Se on 300-luvulta. Se on kaunis kalkkikivirakennus.
Allani on mustat basalttiperustukset.
Arkeologit uskovat, että ne ovat ensimmäiseltä vuosisadalta jKr.
Ne kannattelivat Jeesuksen aikaista synagogaa.
Tiedämme sen, sillä perustuksia on tutkittu kaivauksilla, -
joita on ollut täällä vuosikymmeniä.
Tästä herää yksi kysymys.
Synagogassa on koristellut pylväät, pylväänpäät, pylväänjalat -
sekä kirjoituksia. Synagoga on hyvin kaunis.
Miksi kukaan rakentaa niin ison ja kauniin synagogan -
näin huonolaatuiselle perustukselle? Perustus on ensinnäkin vino.
Toisella puolella se on toisin päin vino.
Perustus siis viettää moneen suuntaan.
Se on huonokuntoinen, eivätkä sen kulmat ole suoria.
Mielestäni ainoa selitys on se, -
että ne olivat alkuperäisen synagogan perustukset.
Paavali sanoo 1. Kor. 3:ssa, -
että seurakunnan perustus on Kristus itse -
ja meidän tulee rakentaa sille.
Hän kehottaa Apollosta ja muita evankeliumin palvelijoita -
katsomaan tarkoin, kuinka he sille rakentavat, -
sillä kunkin teon laatu tulee aikanaan näkyviin.
Se heijastaa juutalaista asennetta. Se ei ole yksinomaan kristillistä.
Täytyy rakentaa alkuperäiselle perustalle.
Juuri niin tehtiin 300-luvulla, kun tämä kaunis synagoga rakennettiin.
Vaikka perustus oli vino ja kulmat eivät olleet suoria, -
he rakensivat sille silti.
Kapernaum oli Jeesuksen ja Hänen palvelutyönsä päämaja.
Se voi johtua siitä, -
että Pietarin appivanhemmat asuivat täällä ja majoittivat heidät.
Mutta minusta sijainti Genesaretin luoteisrannalla on strateginen.
Täältä pääsi veneellä järven yli tai etelään muihin kaupunkeihin.
Lisäksi järven länsirannalla kulki tie.
Sitten se kääntyi sisämaahan kyliin, kuten Korasiniin, Nasaretiin, -
Galilean Kaanaan ja muihin kyliin.
Jeesus kulki eri puolilla.
Vaikka Hänellä oli päämaja, Hän tarvitsi tieverkostoa.
Hänen piti päästä kulkemaan vaivattomasti ja nopeasti, -
kun Hän ja opetuslapset julistivat Jumalan valtakuntaa ja palvelivat.
Tämä on avainpaikka Jeesuksen työssä.
On ilahduttavaa, että täällä kaivetaan.
Miten arkeologiksi tullaan?
Noin 25 vuotta sitten haaveilin, että olisin kaivausjohtaja Israelissa.
Halusin tutkia ja selvittää Raamatun taustoja, -
sillä se on minulle tärkeä. Halusin tutkia sitä arkeologisesti.
Riippuu, millaisesta arkeologiasta on kiinnostunut.
Arkeologiassa erikoistutaan aikakausiin ja maantieteellisesti.
Opiskelin alaa ja lisäksi lähdin vapaaehtoiseksi.
Tutustuin ihmisiin, järjestelmään ja siihen, miten kaikki toimii.
Vapaaehtoisten kannattaa tulla avoimin mielin.
Ennen matkaa en tiennyt arkeologiasta mitään.
Nyt voisin puhua tästä kohteesta ja kaivausmenetelmistä 45 minuuttia.
Koulutus riippuu pitkälti siitä, mistä aikakaudesta on kiinnostunut -
ja missä haluaa työskennellä.
Mesoamerikassa työskentelevän koulutus on erilainen kuin minun.
Hänen pitää opiskella mesoamerikkalaista sivilisaatiota.
Itse en tiedä siitä mitään.
Esihistoriaan erikoistuneen arkeologin koulutus taas on täysin erilaista.
Koulutus riippuu pitkälti siitä, -
mistä ajasta ja maantieteellisestä alueesta on kiinnostunut.
Mikä oli jyrsijöiden merkitys Betsaidan yhteisössä?
Miksi olemme yhtäkkiä kiinnostuneita hiiristä?
Siksi koska asutuksissa on aina hiiriä ja rottia.
Rottia ja hiiriä on kaikkialla.
Toisinaan ne kertovat yhteisöstä jotain.
Tietyt rottalajit levittävät tiettyjä tauteja.
Joskus kun väestö vähenee äkillisesti, -
se voidaan yhdistää tauteihin tai epidemioihin, -
joita rotat levittivät. Tiedämme, minkä lajin rotat sitä levittävät.
Jos löydämme näitä rottia sekä viitteitä väestön vähenemisestä, -
tiedämme, miksi väestö väheni.
Olen varma, ettei yksikään teksti kerro sitä.
Arkeologian ongelma on muuntaa tila ajaksi.
Miten voimme ymmärtää muuten kuin metreinä ja sentteinä?
Keramiikka on siinä hyvä apu.
Hyvä, ajoitettava keramiikka kertoo paljon siitä, -
keitä keramiikkaa käyttäneet olivat.
Paikalta löytyy joka päivä noin 3 000 ruukunsirpaletta.
Niistä 20 prosenttia voidaan määrittää.
Erityisesti muodot auttavat ajoituksessa.
Kiinnostavia ovat reunat, kahvat ja pohjat.
Silloin kaivausalue voidaan rajata tiettyyn aikakauteen.
Tiedetään, mitä aikakautta kronologisesti kaivetaan.
Teemme määrityksiä sitä mukaa kun löytöjä tulee.
Tieto menee saman tien kaivauskuoppaan ryhmän johtajalle.
Monet haluavat Jerusalemissa käydä Hiskian tunnelissa.
Sen rakennutti Hiskia 8. vuosisadalla ennen Kristusta.
Sillä ennakoitiin assyrialaisten hyökkäystä.
He hyökkäsivätkin Sanheribin johdolla.
Hiskia halusi huolehtia siitä, että kaupunki saa vettä.
Vesi johdettiin tunnelia pitkin Gihonin lähteeltä kaupunkiin.
Tunnelin pituus on yli 500 metriä. Se on hyvin pitkä.
Tunneli kaivettiin Hiskian määräyksestä kallion läpi, -
niin että Jerusalemin vesihuolto Gihonin lähteeltä oli turvattu -
piiritystilanteessa.
700-luvulla eKr. pelättiin, että Sanherib alkaa piirittää kaupunkia.
Tätä kautta pääsi alas lähteelle.
Täältä pystyttiin hakemaan vettä assyrialaisten tietämättä.
Piirittäjä ei pystynyt saastuttamaan lähdettä.
Kaivaminen vaati paljon taitoa, kuten pian näemme. Mennään.
Hiskian tunneli on paikoin melko kapea.
Paikoin virtaus on todella nopea.
Toisinaan vesi ulottuu ainakin minua puoliväliin reittä.
Joissakin kohdissa minun piti kumartua, -
etten lyö päätäni kattoon.
Tunnelin loppupäässä on paikka, jossa on piirtokirjoitus.
Tämä on jäljennös kirjoituksesta, jossa kerrotaan työn päättämisestä.
Kirjoitus on yli 2 700 vuotta vanha.
Siinä on seitsemän riviä paleoheprean tekstiä.
Tämä on 700-luvulta eKr.
Teksti kertoo siitä, miten työ saatettiin päätökseen.
Ryhmät lähtivät kummastakin päästä ja kohtasivat keskellä.
Ryhmät suunnistivat lopuksi kuunnellen toistensa hakkujen ääniä.
Tunnelit yhdistettiin hämmästyttävällä tarkkuudella.
Alkuperäinen piirtokirjoitus on Turkissa.
Se vietiin osmanivallan aikana.
Tämä on jäljennös piirtokirjoituksesta, -
joka nyt on esillä Turkissa.
Ei mene hetkeäkään, etteikö ymmärryksemme -
muinaisesta juutalaisuudesta ja kristinuskosta muuttuisi.
Suomennos: Marianne Tenetz