o
ARKEN Mies ja nainen, osa 3/8 Olkaa toisillenne alamaiset
Keskustelemassa Gunnar Bergling
Hei. Lämpimästi tervetuloa Arkeniin.
Tässä ohjelmassa keskustelemme Gunnar Berglingin kanssa.
Olemme aloittaneet ja olemme puhuneet miehestä ja naisesta.
Aihe on laaja ja syvä.
Kyllä. -Jatkamme siitä tänään.
Viimeksi puhuimme siitä, mitä tapahtui syntiinlankeemuksessa.
Ensinnäkin, mikä oli Jumalan ajatus luomisessa.
Sitten tapahtui syntiinlankeemus, suurin katastrofi koskaan.
Sitten tuli Jeesus ja teki suuren työn ristillä.
Hän asettaa ennalleen ne, jotka uskovat Hänen työhönsä.
He pääsevät osallisiksi siitä, miten alussa oli tarkoitettu.
Lyhyt yhteenveto... Saat oikaista, jos on tarpeen.
Näin sen voi tiivistää. -Niin.
Mainitsimme viimeksi alamaisuudesta.
Emme hallitse toisiamme emmekä käytä valtaa toistemme yli.
Puhuimme raamatussa esiintyvästä sanasta 'alamaisuus'
Tästä puhumme tänään. -Tässä on selkeä ero.
Mikä on tilanne syntiinlankeemuksen jälkeen?
Mikä on uskovan tilanne ristin jälkeen?
Uskovalle Jumalan valtakunnassa
hallitsevat Jumalan valtakunnan olosuhteet.
Nämä heijastavat tilannetta ennen syntiinlankeemusta.
Ihminen elää sekalaisten vaikutteiden maailmassa.
Me elämme maailmassa mutta emme maailmasta.
Se mistä me elämme, edustaa Jumalan valtakuntaa.
Se tekeekin asiasta mutkikkaan.
Ennen syntiinlankeemusta oli vain yksi maailma.
Aivan. Heillä oli vain yksi mutta meillä on kaksi.
Emme voi palvella sekä Jumalaa että mammonaa.
Emme voi omistautua palvelemaan maailmaa.
Palvelemisemme on hallitsemista Jumalan valtakunnassa.
Kun me teemme jotain Jumalan valtakunnan hyväksi,
voimme palvella maailmaa.
Teemme sen ensisijaisesti saarnaamalla evankeliumia.
Autamme ihmisiä hädässä.
Vaelluksemme aikana kohtaamme monenlaisia tilanteita.
Tämä on mielenkiintoista. Syntiin- lankeemuksen jälkeen tuli hallinta.
Se oli lähinnä vallan väärinkäyttöä.
Joku otti vallan toiselta.
Hän kehitti elämäänsä toisen kustannuksella.
Tämä on syntiinlankeemuksen seuraus ja synnin hedelmä.
Pelastuttuamme siirrymme Jumalan valtakuntaan.
Siellä pätevät toisenlaiset säännöt: palveleminen.
Kyse on vastavuoroisesta palvelemisesta.
Kun raamatussa sanotaan "olkaa toisillenne alamaiset",
sillä tarkoitetaan tätä.
Palvelemme toisiamme vastavuoroisesti.
Ei niin, että molemmat kiljuvat toisilleen: "Tottele!"
Meille tulee tästä sanasta tuntemus, että täytyy alistua.
"Ole alamainen" kuulostaa kuin sanoisin: "Tottele!"
"Sinun täytyy totella, mitä sanon."
"Olkaa alamaiset toisillenne" karsii piikin tästä sanasta.
Kyse on vastavuoroisesta palvelemisesta.
Muuten molemmat kiljuisivat toisilleen: "Tottele!"
Kaikki menee lukkoon ja poikkiteloin eikä mitään tapahdu.
Mahdollisesti siitä syttyy sota.
Haluamme vain tahtomme läpi. -Niin käy joskus.
Täällä on syy siihen, miksi olemme alamaisia toisillemme.
Se johtuu Jeesuksesta Kristuksesta.
Osoitamme kunnioitusta Jeesusta Kristusta kohtaan.
Rakastamme Häntä. Siksi olemme toisillemme alamaisia.
Olemme Efesolaiskirjeen 5. luvussa.
Efesolaiskirje 5:21.
Tässä se on.
Tästä puhutaan usein vihkiseremonioissa.
Vaimot, olkaa alamaisia miehillenne.
Toisessa kohdassa sanotaan: "Olkaa toisillenne alamaiset."
Se on tämän kappaleen pääotsikko.
Mistä tiedämme, että asia on näin?
Tulemme seuraaviin jakeisiin,
joissa sanotaan:"Vaimot, olkaa alamaiset miehillenne."
Jakeesta puuttuu verbi, koska se on yhteinen edellisen jakeen kanssa.
Tämä jae kuuluu tähän eikä edelliseen kappaleeseen.
Jos se kuuluisi edelliseen kappaleeseen, se voisi olla päätös
sille, mitä on sanottu aiemmin.
Silloin jae aloittaisi uuden kappaleen.
"Vaimot, olkaa omille miehillenne alamaisia..."
Näin ei ole. Tämä kappale, joka käsittelee miehen ja vaimon
välistä suhdetta avioliitossa, alkaa jakeesta 21.
Tässä puhutaan molemminpuoleisesta alamaisuudesta.
Ajatteletko, että unohdamme jakeen 21 ja aloitamme jakeesta 22?
Aivan. Sellainen ei ole sallittua. Tämä kappale alkaa jakeesta 21.
Huomaamme, että jakeissa 21 ja 22 on yhteinen verbi.
Täältä puuttuu verbi.
Kummallista, mutta tämä on merkki jakeiden yhteenkuuluvuudesta.
Olemme kiitollisia, että täällä jakeessa 22 sanotaan näin.
"Vaimot, olkaa omille miehillenne alamaiset..."
Jos kreikkalaisessa tekstissä ei sanottaisi tätä sanatarkasti,
emme tietäisi, kuuluuko 21. jae yhteen 22. jakeen kanssa.
Pysytkö mukana? -Joo...Melkein, mutta en täysin.
Sanatarkka käännös kreikasta jakeessa 22 kuuluu näin:
"...ja te vaimot miehillenne."
Onko tämä sanatarkka käännös? -Kyllä.
Mitä tämä merkitsee? Mitä vaimojen tulee tehdä miehiään kohtaan?
Verbi on siis edellisessä jakeessa.
Aivan niin. Nämä kaksi jaetta kuuluvat yhteen.
"Olkaa toinen toisellenne alamaiset Kristuksen pelossa,"
"ja te vaimot miehillenne." - Tähän on lisätty
Selkiyttääksemme että kyse on alamaisuudesta,
jakeeseen 22 on lisätty verbi.
Mutta tässä jakeessa ei ole verbiä vaan se oli edellisessä jakeessa.
Eihän se käy päinsä ruotsiksi. Verbiä käytettiin kahteen kertaan.
sekä jakeessa 21 että jakeessa 22.
Jakeet kuuluvat yhteen ja ne kuvaavat vastavuoroisuutta.
Sekä vaimot että miehet ovat osaltaan alamaisia.
Kaikkityynni on molemminpuoleista.
Kun sanomme vaimoille, että olkaa alamaisia miehillenne,
kehotus koskee molempia. Myös miehet ovat vaimoilleen alamaisia.
Aivan niinkuin rakkaus. -Niin, mitä tulee rakkauteen.
"Miehet, rakastakaa vaimojanne,"
"niinkuin Kristuskin rakasti seurakuntaa."
Pidämme selvänä, että vaimojen tulee rakastaa miehiään,
vaikka tässä ei puhuta siitä. -Se on itsestäänselvää rakkaudessa.
Eikö se ole itsestäänselvää alamaisuudessa? -Ei.
"Rakastakaa toisianne..." Siitä on monia raamatunpaikkoja.
On selvää, että meidän tulee rakastaa toisiamme.
Emme ole yhtä tottuneita olemaan toisillemme alamaisia
Kristuksen pelossa. Tämä on molemminpuoleista.
Näin toimimme toisiamme kohtaan.
Kristittyjen yhteydessä alamaisuus on molemminpuolista.
Kyse ei ole mistään valta- kamppailusta sukupuolten välillä.
Jumalan valtakunnassa ei ylipäänsä ole valtakamppailua.
Jos sitä on, se tulee maailmasta.
Syntiinlankeemuksen seurauksia. -Kyllä.
Mitä sana 'olla alamainen' tarkoittaa?
Se tulee kreikankielen sanasta 'hypotasso'.
Tietyissä yhteyksissä sanaa käytetään tottelemisesta.
Merkitys muuttuu, kun sanaan lisätään molemminpuolinen.
Kun lisäämme sanan 'toisillemme',
käännämme merkityksen niin, että tottelemme toisiamme.
Yksinään tuo sana merkitsee 'totella'.
Kun nämä sanat yhdistetään merkitys on "olkaa toisillenne alamaiset",
ei "totelkaa toisianne", vaan "palvelkaa toisianne".
Tunnemme seuraukset oppineisuu- destasi, Gunnar Bergling...
Nyt osoitit sen sanoillasi.
Oliko tämä sekavaa? -Ei, kyllä minä käsitän.
Saarnaajan tai opettajan pitäisi opettaa pureskeltua Sanaa.
Hän ei saa opettaa valmistelujaan. Tämä oli melkein sitä.
Mutta sinä selviydyit... Minä ainakin ymmärsin tämän.
Toivottavasti te katselijatkin ymmärsitte.
Jakeet 22 ja 21... -...kuuluvat yhteen.
Niillä on yhteinen verbi, joten siitä ei ole epäilystäkään.
Ensin sanotaan: "Olkaa toisillenne alamaiset..."
Ymmärrämme, että tämä merkitsee molemminpuolista palvelemista.
Sitten sanotaan näin: "Mies on vaimon pää. (Jae 23)"
"niinkuin Kristus on seurakunnan pää, Hän, ruumiin vapahtaja."
Vaikuttaa siltä, että kaikki pyöräytetään ympäri.
Ajattelemme, että sanalla on yhä sama merkitys tänäpäivänä
kuin 2000 vuotta sitten. Se on mieletön ajatus.
Ajatellaan, että luemme 1800-luvulla kirjoitettua kirjaa.
Kohtaamme ongelmia, koska emme enää tiedä, mitä sanat merkitsevät.
Sanojen merkitys on muuttunut.
Joidenkin sanojen merkitys on muuttunut valtavasti
vuosisatojen aikana. Tässä on kyse 2000 vuodesta.
Tämä sana on käännetty tarkasti.
Täällä käytetään sanaa jonka merkitys on 'pää'.
Kreikaksi sana on 'kephale'.
Jos puhumme esimerkiksi lehmän päästä, sana on 'kephale'.
Ok. -Minun pääni on 'kephale'.
Se on fyysinen pää.
Sanalla on toinenkin, kuvainnollinen merkitys.
Kephale sanan kuvainnollinen merkitys on 'lähde',
'voima' tai 'voimavara'. Näin on useimmiten.
Ei aina, mutta useimmiten. -Mistä tiedämme eron?
Kun pää merkitsee 'herraa', käytetään toista sanaa.
Silloin käytetään päätösvaltaa. -Kyse on herruudesta.
Sitä kuvaa sana 'archo' -Ok.
Sana 'kephale' ei koskaan tarkoita herruutta.
Sana 'archo' taas merkitsee herruutta.
Sitä sanaa ei käytetä tässä yhteydessä. -Ei niin.
Tässä puhutaan lähteestä ja palvelemisesta,
tavallisemmin pääkopasta. -Puhuimme tästä aiemmin,
että pää on voimavara. -Aivan, se on apu.
Noudamme sieltä, mitä tarvitsemme.
Mies ja vaimo tarvitsevat toisiaan.
He ovat toistensa lähteitä, joista he voivat ammentaa.
"Mies on vaimon pää."
Tämä tarkoittaa, että mies on 'kephale'.
Hän on lähde, voimavara, apu ja voima naiselle.
Samalla tavalla Kristus on tätä seurakunnalleen.
Kristus on siis sekä Herra että voimavara?
Puhuessamme Hänestä päänä, Hän on lähde.
Kun puhumme Hänestä Herrana, Hän on se, joka päättää.
On vain yksi Herra. -Kyllä, on vain yksi.
Emme voi esiintyä herroina. -Voimme olla pää,
mutta emme herroja, koska herruus ei kuulu meille.
Jeesus kielsi meitä esiintymästä sillä tavalla.
Silloin tämä on aika selvä asia. -Tarvitsemme selvitystä tähän
raamatunpaikkaan. Tätä lukiessa pitäisi olla oheiskirjallisuutta.
Kyllä. Niin olisi tarkoituskin.
Näiden merkintöjen sivun ala- reunassa pitäisi tuoda selkeyttä.
Niiden pitäisi tehdä asiasta selkoa, mutta niin ei aina ole.
Hyvällä onnella saamme niistä hyvää informaatiota.
Se selkiyttäisi asioita. -Täällä pitäisi olla tulkintaa.
Edellyttäen oikeaa tulkintaa. -Sitä juuri.
Tulkinnan pitäisi olla päässyt jotenkin asian ytimeen.
Siksi suositellaan lukemaan selkeyttävää kirjallisuutta.
Tai voimme kuunnella asiaan paneutunutta raamatunopettajaa.
Se käy hyvin. Jumalan valtakunnassa vastavuoroisuus on hieno asia.
Tilanteesta, jossa yksi päättää ja käyttää valtaa
ja sinun on toteltava olemme sen sijaan vuorovaikutuksessa.
Miksi tämä tuntuu tutulta?
Aatami ja Eeva luotiin elämään toisiaan tukien.
He olivat kaksi eri sukupuolta, ja he tukivat toisiaan.
He toteuttaisivat Herran tahdon ja hallitsisivat luomakuntaa.
Nyt olemme palanneet tähän tilaan.
Sekä 'pää' että alamaisuus toiselle merkitsevät samaa asiaa.
Aatami tuli ensin. Voiko tästä vetää johtopäätöksen?
Kyllä vain. Mutta tuo ensimmäisenä oleminen
ei ole raamatullinen periaate. Se ei anna valta-asemaa.
Se on usein päinvastoin.
Jumala on usein etsinyt ihmisiä valta-asemiin
viimeiseksi tulleiden joukosta.
Suuri kuningas Daavid oli tyypillinen esimerkki.
Ajattelin häntä, sekä Joosefia... -Asia ei siis ole niin.
Sitä paitsi ihminen luotiin luoduista olennoista viimeiseksi.
Kaikella muulla olisi siis enemmän arvoa ja valtaa.
Tämä menee naurettavaksi. Tuo ei ole raamatullinen periaate.
Raamatullinen periaate on tämä: Jumala valitsee kenet haluaa.
Hän kutsuu sen, joka ei mitään ole kuin hän olisi jotain.
Hän muuttaa koko tilanteen. Hän ilmoittaa hyvän tahtonsa.
Ei ole mitään merkitystä, mitä ihminen merkitsee toisten silmissä
tai miten häntä on arvostettu. Jumala valitsee ihmisen,
ja hän saa kaiken tarvitsemansa täyttääkseen tehtävänsä.
Kiehtovaa. -Hienoa ja niin erilaista.
Tämä kääntyy ylösalaisin. -Kyllä. Muun voimme laittaa sivuun.
Täällä kuvataan kauniisti miehen ja naisen välistä suhdetta.
Joku sanoi minulle: "Eikö siis tarvitse olla enää alamainen?"
Vastaus on: "Tietenkin sinun tarvitsee."
Sinun täytyy vain ymmärtää, että alamaisuus merkitsee palvelemista.
Valinta on sinun, palveletko vai et.
Toinen ei vaadi sinua palvelemaan. Palveleminen on vastavuoroista,
ja aloite lähtee meistä. Aivan, se on vapaaehtoista.
Emme siis ota tätä pois. Ymmärrämme,
että tämä merkitsee palvelemista ja näin
ilmaisemme toiselle rakkauttamme.
"Miehet, rakastakaa vaimojanne... (Ef. 5:25)"
"niinkuin Kristuskin rakasti seurakuntaa"
"ja antoi itsensä alttiiksi sen edestä."
Miten paljon miehen tulee rakastaa häntä!
Mutta samoin naisen tulee rakastaa miestä.
Silloin meistä voi tulla Jumalan kuva. -Kyllä!
Heijastamme tätä... -Palaamme alkuperäiseen tilaan.
Jaetta 31 käytetään usein vihkiseremonioissa.
Tässä jakeessa puhutaan avio- liitosta miehen ja naisen välillä.
"Sentähden mies luopukoon isästänsä ja äidistänsä"
"ja liittyköön vaimoonsa, ja ne kaksi tulevat yhdeksi lihaksi."
Mies jättää isänsä ja liittyy vaimoonsa.
Jättää isänsä ja äitinsä...
Perinteen mukaan nainen haettiin kuin kauppatavara.
Appiukolle maksettiin tästä naisesta.
Vaimo haettiin miehen kotiin, tämän äidin ohjaukseen.
Paavali puolustaa kristillistä avioliittoa.
Siinä molemmat jättävät kotinsa ja luovat uuden sosiaalisen yksikön.
Yhdessä. Miestä kehotetaan liittymään vaimoonsa.
Aiemmin vaimo riippui eniten omassa perheessään.
Hän oli riippuvainen heidän tarjoamasta suojasta.
Miehellä oli aivan toisenlaiset sosiaaliset suhteet.
Vaimo ei kuulunut niihin.
Hän oli osa omaisuutta ja pysyi kotona.
Molempien täytyy siis pysyä tässä yhteydessä, avioliitossa.
Olemme asennoituneet ympäröivään maailmaamme.
Luemme tämän niin, että vaimon pitäisi jättää perheensä
ja liittyä mieheensä. Ei täällä niin sanota.
Näin me toimimme. Vaikka täällä sanotaan ihan päinvastaista.
Kestää hetken, kun oivallamme tämän.
Vaikka luemme, että mies jättää isänsä ja äitinsä,
ajattelemme, että se on naisen tehtävä.
Miten sokeita ihmispoloja me olemme!
Olemme niin sokeita ettemme näe mustaa valkoisella.
On niin paljon perinteitä... Tiedämme jo ennenkuin luemme,
...mitä meidän tulee ajatella. Itse teksti ei siis vaikuta meihin,
vaan perinteet vaikuttavat ajatteluumme.
Olet kirjoittanut useita kirjoja.
Tämä oli löytö sinullekin, ja sinua huimasi ettet aiemmin nähnyt tätä.
Tuliko tämäkin sinulle äkillisenä ilmestyksenä?
Todella! Se oli kiusallista.
Olin lukenut tekstiä ja ajatellut aivan muuta,
kuin mitä siinä sanottiin. Tunsin oloni turvalliseksi.
Olin vakuuttunut, että ajatukseni olivat raamatullisia.
Vaikka luin tekstin, mielestäni oli itsestäänselvyys,
että vaimo jättää isänsä ja äitinsä ja liittyy mieheensä.
Se oli perustekijä.
Ajattelin, että nainen seuraa miestä.
Mies siis mennä porhaltaa jossain.
Jos nainen haluaa, niin hän seuraa miestä.
Mutta että nainen tekisi vastaavaa ja mies seuraisi häntä...
Ei se tullut kuuloonkaan.
Kysymyshän ei ole siitä, ketä ihmistä seuraisimme.
Kellä on valta? Miehellä vai naisella? Kuka päättää?
He kulkevat yhdessä yhteistä tietä. -He seuraavat Herraa.
Kyllä. He tekevät sen yhdessä.
He eivät kamppaile keskenään, vaan kulkevat yhdessä.
Suurenmoisen yksinkertaisia totuuksia!
Ja kuitenkin on paljon usvaa, joka peittää totuuden.
Emme näe mitään. -Ajattelemme uskonnollisesti.
Miehen asemasta ajatellaan tietyllä tavalla.
Tietyissä yhteyksissä toivotaan, että nainen hoitaa kodin ja lapset.
Mies elättää perheen, mutta talous on silloin tiukilla.
Jotkut valitsevat tiukan taloudellisen linjan.
He elävät lähes säästöliekillä.
He yrittävät selvitä siitä, että vaimo kasvattaa lapsia kotona.
He tuntevat olevansa erityisen raamatullisia.
He ajattelevat olevansa raamatullisia.
Asia ei ole näin. -Voimme silti valita elää niin,
tai valita toisin. Kyse ei ole raamatullisesta periaatteesta.
Kyse on ennemmin valinnasta.
Silloin tämän henkilön, johon valinta eniten vaikuttaa,
täytyy saada eniten sananvaltaa valinnan suhteen.
Mitä tarkoitat? -Aviopuolisot ehkä keskustelevat
siitä, jääkö toinen kotiin kun toinen käy töissä.
Tässä on kyse useista vuosista.
Tämä vaikuttaa toisen uraan, koulutukseen ja kykyihin.
Henkilön, johon valinta vaikuttaa eniten,
tulee saada sanottua painavin sana tässä päätöksessä.
Täytyy kuunnella sitä, johon valinta vaikuttaa eniten.
Kyllä vain. -Se on rakkautta.
Saisiko se, joka ei joudu maksamaan minkäänlaista hintaa,
päätösvallan? Se ei ole oikein.
Jos toinen maksaa suurimman hinnan
päätöksestä, hänellä täytyy olla painavin sana.
Mutta tämä voi vaihdella. Toisille suurin hinta on käydä töissä.
Toisille se on kotiinjääminen. -Aivan.
On naisia, joista on ihanaa olla kotona.
Joskus emme kuitenkaan tiedosta, miksi he sanovat näin.
Saattaa olla, että perinteet ovat kasvattaneet heidät näin.
Monet meistä kasvoimme, kun äiti oli kotona.
Mutta jos hän arvostaa kotiin jäämistä...Tietenkin!
Olisinko arvostanut toisenlaista elämää?
Mahdollisesti, jos olisin tottunut ajatukseen.
Lisään tähän pieneen mehiläispesään oman pohdintani.
Miksi täytyy ajatella niin mustavalkoisesti?
Miksi tämä ehdoton joko-tai? Onhan tässä eri sävyjä.
Eihän meidän täydy valita ehdottoman pysyvästi.
Voi valita 75% jommasta kummasta. Keskustelu on mustavalkoinen.
Lyhyen ajan toimitaan ehkä näin, ja sitten toisin.
Aviopuolisot, jotka puhuvat kes- kenään löytävät hyviä ratkaisuja.
Siihen minäkin uskon. Mitä tulee mustavalkoisuuteen,
kuka on kotona ja kuka ei...
Tuskin koskaan keskustellaan miehen kotiinjäämisestä.
Ei. Perinteisesti siitä ei puhuta.
Ei ole hyvä ettei tästä käydä kunnollista keskustelua.
On tietenkin luonnollista, että alussa nainen on kotona.
Hän on synnyttänyt lapsen ja imettää häntä.
Tilanne vaatii sen. Kun tuo ajanjakso on kulunut,
kumpi tahansa voi valita jäädä kotiin.
Taloudelliset kysymykset saattavat nousta esiin.
Kyse on siitä, kenellä on ollut mahdollisuuksia luoda uraa.
Tekijöitä on monia.
Mutta voimme todeta, että valtakamppailu on murrettu.
Meitä kutsutaan olemaan toisillemme alamaisia,
palvelemaan ja rakastamaan toisiamme. Katsomme Jeesukseen.
Päätämme tähän. Kiitos, Gunnar. -Kiitos.
Palaamme jälleen keskusteluohjelmamme parissa.
Saamme nähdä, mikä on aiheemme silloin mutta pysy mukana!
Nähdään, ja kiitos tästä kerrasta!
Käännös: Niina Paso
ARKENIN YHTEYSTIEDOT SUOMESSA puh. 045-113 6000 sähköposti: helsinki@arken.org www.arken.fi