o
ARKEN Paikallisseurakunta, osa 7/7 Mukana Gunnar Bergling
Tervetuloa Paikallisseurakunta- ohjelmasarjamme 7:een osaan.
Tervetuloa, Gunnar. -Kiitos.
Sarjamme venyvät, varsinkin käsitellessämme ydinaiheita.
Paikallisseurakunta on sellainen.
Mielestäni ehdimme joka kerta liian vähän.
Saamme makupaloja ja saamme sitten kaivautua itse syvemmälle.
Voimme kartuttaa tietämystä luke- malla kristillistä kirjallisuutta.
Rohkaisen lukemaan kirjoja.
Harvoin saamme yhtä hyvin tietoa kuin lukemalla kirjoja.
Älä anna periksi, vaikka kirjat olisivat tutkailevia.
Tieto vahvistaa sinua.
Täytyy vain saada oikeat kirjat. Jotkut ovat harhaanjohtavia.
Voit ainakin suositella omia kirjojasi.
-Niin uskallan tehdä... -Viimeksi 6. osassa puhuimme
yhteydestä ja erottavien muurien sortumisesta Gal. 3:28 mukaan
miehen ja naisen, juutalaisen ja kreikkalaisen sekä
orjan ja vapaan välillä. Olemme täysin tasa-arvoisia.
Poikkesimme puhumaan naisten johtajuudesta ja esittelit kirjasi.
Aloimme puhua myös yhteydestä.
Aloitammeko tänään siitä? -Yhteys on kiinnostava asia.
Yhteys syntyy, kun Herra tulee paikalle.
Hän itse elää kolminaisessa yhteydessä.
Yhteys ja yhteyden luominen ovat osa Hänen olemustaan.
Ajatellaan luomakuntaa... Kun Jumala loi miehen ja naisen,
Hän asetti heidät kasvotusten.
He edustivat kahta eri sukupuolta, ja he katsoivat toisiaan.
Hänen välitön sanansa heille oli,
että miehen tuli jättää isänsä ja äitinsä ja liittyä vaimoonsa.
Nämä kaksi liittyivät yhteen. Miksi Hän erotti heidät,
jos heidän kerran piti olla yhtä?
Niin. Yhteen liittymisessä on kyse rakkaudesta.
Jumalan tahto on, että tämä tapahtuu rakkaudesta.
Ei liitytä yhteen pakosta vaan vapaaehtoisesti.
Liitymme toiseen, koska rakastamme häntä.
Pysymme yhdessä, koska rakastamme toisiamme.
Jos ei ole rakkautta, kariudumme eroon toisistamme.
Koko Jumalan olemus perustuu yhteyteen.
Rakkaus säilyttää yhteyden ja ihmisen pitäisi heijastaa tätä.
Motivaatio krisitityn elämässä ei ole Jumalan Sana tai laki.
Se on Jumalan rakkaus.
Synnyttääkö Jumalan rakkaus yhteyden?
Kyllä. Se synnyttää motivaation tehdä Jumalan tahdon.
Jumalan tahto on, että olisimme yhtä.
Jumalan tahto alkaa kiinnostaa meitä, kun olemme
saaneet tuntea Hänen rakkautensa. Mikä on Hänen tahtonsa?
Haluan vastata Hänen rakkauteensa.
Hänen tahtonsa on, että olemme yhtä.
Puhumme seurakunnasta, mutta sama pätee avioliittoon
Miehen ja naisen välillä, siis. -Mutta myös seurakunnassa
yhteyden pitäisi voida olla todellisuutta meille.
Kyllä. -Vaikka seurakunnassa kinataan
ja elämöidään. -Aivan niin.
Ei Herra käskenyt meitä olemaan lihallisia. Sen keksimme itse.
Tai olemme säilyttäneet sen vanhasta elämästämme.
Hän haluaa meidän löytävän uuden tien.
Mikä motivoi meidät löytämään uuden tien, jonka Herra haluaa näyttää?
Rakkautemme Häntä kohtaan. Muuten emme etsi Hänen tahtoaan.
Hän odottaa meidän käsittävän, miten rakastettuja olemme.
Saamme niin paljon rakkautta,
että aktivoidumme etsimään Hänen tahtoaan.
Emme vain ihmettele: "Mikäköhän se Herran tahto on?"
Emme odottele jähmeinä kuin elottomat möykyt.
Me olemme täynnä intoa saada selville Hänen tahtonsa.
Rakkaus on syy tähän.
Jos keskitymme nyt...Minun tulee rakastaa veljeäni tai sisartani.
Se voi olla umpikuja.
Meidän täytyy lähteä liikkeelle Jumalan rakkaudesta,
Joskus lähdemme liikkeelle yrittämällä rakastaa tätä ihmistä.
Asia ehkä ratkeaa itsestään, kun otan vastaan Jumalan rakkautta.
Tie on ainakin oikea.
Emme välttämättä koe asian ratkeavan itsestään.
Mutta meidän täytyy ottaa ensin vastaan Jumalan rakkautta.
Näin vapaudumme rakastamaan toisia.
Rakastaminen ei ole ottamista vaan antamista.
Meidän täytyy saada jotain ennenkuin voimme antaa.
Meidän on täytynyt myös huomata saaneemme jotain.
Silloin olemme vapaat antamaan.
Tunnen, että Jumalan rakkaus täyttää kaikki tarpeeni.
Ainoastaan Hän kykenee täyttämään sammumattomat tarpeeni.
Vaikka rakastan kanssaihmisiäni,
en voi koskaan olla vastaus heidän rakkaudenjanoonsa.
Minä osoitan heille rakkautta ja pirskottelen sitä.
Mutta se rakkaus, joka todella sammuttaa heidän janonsa,
tulee taivaasta. Rakkaudellani voin houkutella heitä
yhteyteen, jota he tarvitsevat Herran kanssa.
Hän sammuttaa heidän janonsa.
Vasta sitten he miettivät, miten voivat palvella ja rakastaa Häntä.
Mutta eikö Jumalan rakkaus voi tulla jonkun ihmisen välityksellä?
Kyllä, mutta ei saa sekoittaa näitä.
Muuten ajat tuon ihmisraukan loppuun.
Käytän silloin ihmistä lähteenäni. -Imet mehut tuosta ihmisestä.
Ei ihminen jaksaa elää noin.
Näen joskus, miten ihmiset sekoittavat nämä asiat.
He eivät käsitä, ketä he oikeasti tarvitsevat.
Ihmiset tarvitsevat Jumalaa ja Hänen rakkauttaan.
He tarvitsevat Jeesuksen rakkautta, jonka Hän todisti
antamalla henkensä puolestamme. Tätä rakkautta he tarvitsevat.
Se voi tuntua epätodelliselta ja persoonattomalta,
kun kuulemme siitä ensimmäistä kertaa.
Pikkuhiljaa se kasvaa ja siitä tulee henkilökohtaista.
Se täyttää kaikki tarpeemme.
Vapaudumme rakkauden metsästyksestämme.
Vapaudumme kohtaamaan toisten tarpeita.
Se pieni rakkauden pilkahdus elämässämme
saattaa innostaa ihmisiä hakeutumaan itse lähteelle.
Taaskin palaamme Jeesukseen.
Rakkaus Jeesusta kohtaan on kristityn tunnusmerkki.
Ei mikään muu eikä mikään vähempi, kun kyseessä on kristityn elämä.
Vastaamme Jeesuksen rakkauteen.
Toisaalta rakastamme ihmisiä,
toisaalta emme ole heidän lähteensä. -Täsmälleen.
Vaikeaa löytää tasapaino. -Kyllä, näin on.
Meidän täytyy olla rohkeita ja sitä me emme ole,
jos emme koe olevamme ravittuja.
Jos emme ole antaneet Jumalan ravita meitä,
emme rohkene johdattaa toisia Jeesuksen tykö.
Tarkoitatko, että rohkenemme joh- dattaa ihmisiä oikealle lähteelle?
Kyllä. Sanon, että minä en ole lähde.
Jos sanon olevani lähde, tarkoitan: "Tarvitsen enemmän rakkautta"
"ja toivon saavani sitä sinulta." -Eikö tässä piile kiusaus,
että haluaa kokea olevansa tarpeellinen?
Eikö sekin ole ansakuoppa? -Aivan.
Tämä kiusaus voimistuu, jos emme ammenna oikeasta lähteestä.
Aivan. -Jos ihmisillä on valtava nälkä
esimerkiksi rakkauden suhteen, he ovat aika kehnoja
evankelioinnissa. -He liimaantuvat ihmisiin.
Kyllä. He liimautuvat ihmisiin.
He juuttuvat ja pistävät asiat kunnolla sekaisin.
He tarvitsevat ensin Herran rakkautta niin, että se tulvii yli.
Sitten heidät voi lähettää toisten luokse.
Silloin he eivät kahmi itselleen, heillä on jo kaikki tarvittava.
He eivät tarraudu ihmisiin, vaan he pystyvät antamaan.
Tässä tilassa he voivat saattaa ihmisiä yhteen Jeesuksen kanssa,
kokematta itse menettäneensä jotain. Tämä on erityinen juttu.
Tällaisen kokeminen lyö meidät ällikällä.
Millä ilveellä minä oikein selvisin tästä?
Asia oli niin itsestäänselvä, että johdan heidät Jeesuksen luokse.
Jotain minulle on tapahtunut.
Yhteyteni Herraan on ravinnut minut.
Entäs tämä raamatunpaikka? Kun he näkevät meidän rakastavan
toisiamme, he näkevät Jeesuksen? -Niin.
Onko sillä jotain tekemistä tämän kanssa? -Kyllä vain.
Tämä on Jeesuksen elämää.
Antelias rakkaus on Jeesuksen elämää.
Hän tuli ja antoi elämänsä, mutta myös maanpäällä
Hän julisti evankeliumia, paransi ja vapautti ihmisiä,
Hän palveli ihmisiä eri tavoin ja toimi heidän hyväkseen.
Hän ei koskaan tullut siihen pisteeseen, että olisi sanonut:
"Olen antanut teille niin paljon, että nyt saatte huolehtia minusta."
Kuulostaa järjettömältä sanoa näin.
Hän ei toimi näin.
Meillä on taipumus kadottaa voimamme
Hurmaavien panostustemme jälkeen me päädymme laaksoon.
Meidän täytyy olla nopeita palaa- maan lähteelle täyttämään astia.
Jeesuksen rakkaus on ehtymätön.
Hän opettaa meitä elämään tätä elämää
Seuratessamme Häntä ja muuttu- essamme Hänen kaltaisikseen
anteliaisuudesta ja palvelemisesta tulee elämäntapamme.
Monet kristityt päätyvät myös tällaisiin ammatteihin.
Heidän sisimmässään on tämä liikkeellepaneva voima.
He haluavat auttaa ihmisiä. Hoitoalalla on paljon kristittyjä.
Jokatapauksessa heitä on siellä.
He eivät uskalla aina tunnustaa sitä sääntöjen vuoksi.
He pelkäävät enemmän viranomaisia kuin Herraa.
He eivät ole kovin rohkeita tunnustamaan uskoaan.
Mutta he ovat siellä palvelemassa ihmisiä.
He tekevät sitä rakkaudesta.
Näitä aloja on usein kutsuttu kylmiksi. -Tosiaan.
Siitä ollaan erimielisiä, mutta monelle ne ovat yhä kylmiä aloja.
Sen voi tuntea, kun käy hoitopaikassa
tai kun on itse hoidon tarpeessa. Voi tuntea sen, kuka suhtautuu
työhönsä ja ammattiinsa kylmästi. -Kyllä.
Siellä on todella anteliaita ihmisiä.
Haavoittuvaisessa tilassa sitä arvostaa paljon.
Ero on kuin yössä ja päivässä. Maailma voi nähdä Jeesuksen
ja uskomme Kristuksen ruumiissa, kun rakastamme toisiamme.
Tämä anteliaisuutta.
Mutta miten he näkevät meidän rakastavan toisiamme?
He näkevät, miten me suhtaudumme toisiimme.
He näkevät yhteyden ja anteliaan rakkauden,
miten tulemme toistemme avuksi ja palvelemme toisiamme
eri elämänvaiheissa. Maailmassakin on tällaista huolenpitoa.
Erityisesti oman perheen ja suvun keskuudessa.
Ryhmä ei ole suuri.
Tullessaan seurakuntaan ihmiset yleensä hämmästyvät rakkautta.
Seurakunnassa emme ehkä itse koe rakkautta samalla tavalla.
Mutta ulkopuolelta tulevat hämmästyvät tätä
jopa niin, että heitä alkaa itkettää.
He kokevat rakkauden. Me itse olemme ällistyneitä.
Me olemme tottuneet ilmapiiriin.
Emme tunne rakkautta samalla tavalla.
Meidät myös lähetetään viemään ihmisille tätä rakkauden sanomaa.
Me rakastamme niitä, jotka eivät ole vielä pelastuneet.
Jumala rakastaa kaikkia ihmisiä, ja mekin opimme rakastamaan.
Haluan sanoa tämän uudestaan. On ihana sanoa tämä.
Tehtävämme ei ole sanoa: "Hyi" koko maailmalle
tai niille, jotka eivät usko.
Tehtävämme on puhua Jumalan rakkaudesta.
Sanomamme ihmisille ei ole kielteinen.
Sanomamme on myönteinen. Haluamme ihmisten pelastuvan,
jotta he saavat kohdata kaikista ihanimman: Jeesuksen.
Mitä jos maailma tuntee kristityt sormella osoittelusta?
Siinä en halua olla osallisena.
Hyi kaikella hyihyttelylle. -Aivan...
Puhuimme yhteydestä ja toistemme rakastamisesta.
Mainitsit seurakunnan kutsun saavuttaa pelastumattomat
rakkauden sanomalla. -Kyllä. Olemme pelastusprosessissa.
Näemme, miten hullusti ihmisille käy maailmassa
kaikin mahdollisin tavoin. Joskus tekijät ovat taloudellisia,
toisinaan sosiaalisia tai terveyteen liittyviä.
Millaisia pyörteitä ne ovatkaan... Okkultismi vaikuttaa vahvasti.
Näistä syistä ihmisille käy huonosti ja meidän tulee auttaa
heitä löytämään tie kotiin Herran luokse.
Elämämme tarkoitus on oppia tuntemaan Jeesus.
Opimme tuntemaan Jumalan ja sen, jonka Hän on lähettänyt.
Tämä on elämän tarkoitus. -Entä tasapaino seurakunnassa
ulospäinsuuntautuneen työn ja sisäisen elämän välillä?
Miten käsittelemme tätä?
Toimintamme saattaa ulottua kaikille alueille ja joka suuntaan.
Kehitymme, kypsymme ja vahvistumme kristittyinä.
Emme voi vain keskittyä sisäisen elämämme hoitamiseen
ja odottaa tuloksia. Tarvitsemme myös liikettä.
Silloin sisäinen elämä saa kehittyä.
Saamme ravintoa, ja haasteet kasvattavat meitä toden teolla.
Samoin on ihmisten laita luonnollisella tasolla.
Jos he eivät saa haasteita, ei tapahdu mitään.
He veltostuvat sen sijaan, että heistä tulisi vakaita,
voimakkaita, vahvoja ja koeteltuja.
Tällaisia meistä tulee, kun elämä koettelee.
Täytyy uskoa toisiin ja altistua koettelumuksille,
jotta voisi syntyä jotain hyvää. -Myös koko Kristuksen ruumis
voi veltostua, jos ei ole selkärankaa ja kiinteitä osia.
Joskus vain pehmeät osat ovat esillä.
Ei tapahdu mitään... -Voimme myös pelätä
tällaisia koettelemuksia ja vältellä niitä.
Emme vahvistu vaan heikkenemme.
Opimme tuntemaan Herran, niinkuin tapanamme on sanoa:
"Jos haluat voittaa, niin sinun täytyy olla mukana taistelussa."
Jos aina vältät taisteluja, et voi koskaan kokea voittoa.
Nämä asiat liittyvät yhteen.
Kristittynä elämisellä on hinta.
Hintana on mukavuudenhalu, voimavarat ja kärsivällisyys.
Haluamme saada sanoman perille pelastumattomille.
Emme voi ajatella tekevämme tämän vain miellyttävällä tavalla.
Ei tämä ole miellyttävää. -Ei...
Paimenena ja pastorina sinulla on suunnaton merkitys.
Sinun täytyy kuunnella. Oletan, että jos sinä kuuntelet,
Herra antaa koko ajan näitä haasteita.
Niin jokainen seurakunnan jäsen saa jäntevyyttä ja haasteita.
Se on rukoukseni.
Haluan olla kuulolla, jotta jäsenet saavat tarvitsemiaan haasteita.
Ainakin voimme tarjota heille haasteita. He itse päättävät,
missä määrin he ottavat haasteita vastaan.
Haluavatko he kasvaa vai haluavatko he olla rauhassa?
Joskus on sellaisia elämänvaiheita, että haluaa vain olla rauhassa.
Ei halua olla mukana, koska on jotenkin väsähtänyt haasteisiin.
Silloin yrittää elää säästöliekillä.
Kun alkaa olla pakahtumaisillaan, on valmis uusiin haasteisiin.
Sitten voi nousta ja sanoa: "Tässä olen, mihin haluat minun ryhtyvän?"
On innostunut ja saanut kylliksi tauon pitämisestä.
On aika vaihtaa vaihdetta ja tehdä jotain.
Miten toimit, kun Herra on puhunut sinulle?
Tiedän, että alat rukoilla. -Kyllä.
Puhut tästä seurakunnalle. Mitä jos kukaan ei ota sitä vastaan?
Menetkö silti eteenpäin vai pysäyttääkö tämä sinutkin?
Ei. Minä jatkan.
Usein asiasta pitää puhua riittävän kauan,
niin ihmiset alkavat uskoa siihen.
Siitä täytyy saarnata.
Sitä pitää tehdä yhä uudestaan.
Vähitellen se tärppää kiinni ihmisten elämään.
He ovat välittäneet seurata saamiaan ohjeita.
Ihmiset eivät tee, mitä minä sanon. Heidän täytyy olla rukoilla.
Kun he itse alkavat etsiä Herraa ja rukoilla tällä alueella,
He alkavat kuulla samoja asioita kuin minä olen kuullut.
Minun täytyy odottaa, että useammat saavat tämän.
Jos he ovat kypsiä, he kuulevat samaa.
Vasta sitten voimme lähteä liikkeelle sekä jakaa tehtäviä
ja haasteita saavuttaaksemme päämäärän.
Joskus tämä tapahtumasarja on näkyvä ja joskus lähes näkymätön.
Joskus teemme jotain vähän aikaa,
mutta sitten huomaan etteivät ihmiset lähde mukaan.
Puhun siitä Herralle ja huomaan, että minun täytyy rukoilla enemmän
saadakseni tähän avoimuutta.
Oletko joutunut kulkemaan useamman kierroksen
ennenkuin lauma kulkee mukanasi ja päästään eteenpäin?
Tosiaan. Joskus ihmiset keskittyvät kaikkeen muuhun,
ja on vaikea koota heitä ja sanoa: "Tämä on se juttu!"
Näky vie meitä eteenpäin.
Tiedämme, mitä teemme ja mihin olemme menossa.
Nyt nämä palat asettuvat paikalleen näyssämme.
Siksi meidän täytyy nyt panostaa siihen.
Voin selittää, että nyt tarvitsemme tätä.
Mainitsit näyn...Puhutaan siitä lisää viimeisten minuuttien ajan.
Arken-seurakunnalla on hyvin selkeä näky.
Siitä on kirjoitettu ja puhuttu.
Näkymme perustuu Hes. 34:4 kohtaan.
Onko kaikilla seurakunnilla erilaiset näyt?
Uskon, että näkymme voivat sekä erilaisia että samanlaisia.
Mutta ensinnä etsimme Herraa ja pyydämme Hänelta näkyä
yhteiseen tehtäväämme. Näky heijastuu tehtäväämme.
Kaikilla kristillisillä seurakun- nilla on samat perusainekset.
Sitten meillä on lisäksi oma suuntautumisemme ja painotuksemme.
Se läpäisee ja leimaa koko seurakuntaa.
Meillä ne ovat ovat parantuminen, vapautuminen ja eheytyminen.
Efesolaiskirjeen 4. luvussa, 1. jakeessa sanotaan seuraavasti.
"Minä, joka olen Herran vuoksi vankina, kehotan teitä"
"elämään saamanne kutsun arvoisesti."
Aivan. -Minkä kutsun saimme?
Se on yhteinen näkymme. Te saitte sen,
kyse on siis yhteisöstä eikä pelkästään yksilöstä.
Luen tätä joskus yksikkömuodossa. Sekin on hyvä.
Mutta tässä puhutaan yhteisöstä.
Olemme saaneet yhteisen kutsun.
Nyt meitä muistutetaan elämään tuon kutsun arvon mukaisesti.
Elämme siis saamamme kutsun mukaisesti.
Siinä kulkee tiemme!
Seurakunta etsii Herran johdatusta.
Joskus huomaan, että he saavat saman näyn.
Silti se on henkilökohtaista. Yksi- löinä voimme kuulla samoja asioita,
mutta saamme eri vivahteita, koska olemme erilaisia.
Asiassa on eri puolia...
Mutta miten saat näyn esille seurakunnassa?
Minä saarnaan siitä. Näin teen aina.
Teen sen aina saarnaamalla.
Kun työskentelen jonkin parissa ja haluan painottaa sitä...
Sen tulisi näkyä seurakunnassa ja palvellessamme Herraa.
Minä nostan asian näkyviin. Ihmisten täytyy uskoa siihen.
Minun täytyy saarnata siitä jatkuvasti.
Koetko, että se joskus vajoaa ja etenee aaltomaisesti?
Kyllä. Jos annat asioiden mennä omalla painollaan, ne vajoavat.
Silloin täytyy jatkaa, kunnes ollaan nousujohteessa.
Meillä on monta palloa ilmassa.
Tai joskus ajattelen lautasia.
Asetat lautasen kepin päähän ja pistät sen pyörimään.
Teet saman seuraavalle ja sitä seuraavalle.
Sitten alat aavistaa, että täytyy juosta ensimmäisen lautasen luo.
Pyöräytät sen taas vauhtiin ja kauempana olevan myös.
Siinä sinä juokset ja yrität pitää kaikki liikkeellä.
Niinhän ei koskaan käy.
Aina täytyy pistää uuteen vauhtiin se, joka hidastuu
saarnaamalla, julistamalla ja rukoilemalla.
Sitten saamme uutta vauhtia. -Hyvä kuva.
Voiko joskus käydä niin, että yritetään laittaa lautasia,
jotka eivät sinne kuulu? Yritetään pyörittää omia asioita?
Tosiaan. Usein heidän otteensa lipsuu vähän ajan kuluttua.
Ne lautaset putoavat ja särkyvät. -Työstämme näitä asioita.
Saatamme huomata, että asioita on vaikea saada vauhtiin.
Samalla pidämme vauhtia yllä muilla alueilla.
Lopuksi emme ehdi tankkaamaan lisää vauhtia kaikkeen.
Huomaamme, jos asiat eivät ole lähtöisin Jumalasta.
Yritämme tankata niihin elämää, mutta silti ne kuolevat.
Mitä pikemmin luovumme niistä, sitä parempi.
On hyvä olla paikallisseurakunnassa.
Saamme elämää, emme kuole. Meistä tulee aina yhä elävempiä.
Pääsemme myös siihen elämään ja kutsuun,
johon Jumala on meidät luonut. Se on valtavan hienoa.
Päättelemme tähän ja palaamme muiden ohjelmien parissa.
Ehkä vielä paikallisseurakunnan tiimoilta. Kiitos, Gunnar.
Kiitos paljon. -Ja kiitos TEILLE!
Voit ostaa koko tämän sarjan ruotsinkielisenä verkkokaupastamme,
kotisivuiltamme: www.arken.org
Kotisivuiltamme näet myös konferenssit ja kokousajat.
Keväisin ja syksyisin pidämme
Jeesus Parantaa ja Eheyttää-konferenssin
ja kesällä Miraakkeli-festivaalia. Ne ovat vakituiset konferenssimme.
Mutta siinä välillä on odotettavissa paljon muuta hyvää.
Sunnuntaisin klo 10.30 meillä on jumalanpalvelus.
Silloin tällöin meillä on näynjakotilaisuus.
Silloin saat kuulla seurakuntamme näystä.
Sitten voit päättää, vastaako tämä, mitä omalla sydämelläsi on.
Saat mahdollisuuden liittyä paikallisseurakuntaan.
Kiitos Gunnar. -Kiitos paljon.
Kiitos teille, katselijat. Näemme jälleen.
Käännös: Niina Paso
ARKENIN YHTEYSTIEDOT SUOMESSA: p. 045 113 6000 Päivystysaika tistaisin klo. 9-12, jätä muulloin viesti vastaajaan. Sähköposti: helsinki(ät)arken.org.
TERVETULOA ARKENIN TOIMIPISTEEN KOKOUKSIIN HELSINGISSÄ! Osoite: Selkämerenkatu 10 Vellamon kerhotiloissa, sunnuntaisin klo 10.30