o
ARKEN Paikallisseurakunta, osa 4/7 Vieraana Gunnar Bergling
Tervetuloa Arkeniin.
Keskustelemme pastori Gunnar Berglingin kanssa.
Tämä on 4. jakso aiheesta Paikallisseurakunta
Tervetuloa, Gunnar. -Kiitos.
Olet avannut raamatun ja kirjoittamasi kirjan.
Kirja on nimeltään Jumalan tahto sinulle ja seurakunnalle.
Kirja on tarkoitettu yksilökristityille.
Kuvaan, miten kasvamme, kypsymme ja vaellamme Herran kanssa.
Kerron myös siitä, miten se tapahtuu seurakunnassa.
Molemmat lliittyvät toisiinsa.
Kypsymme, kasvamme ja saamme hengellistä ravintoa
löytäessämme paikkamme Jumalan seurakunnassa.
Seurakunta ei kasva tarkoitetulla tavalla,
jos jäsenet eivät suostu liittymään siihen.
Tämä kirja inspiroi ja antaa tietoa.
Tämä on ihmisille, jotka haluavat uudistaa seurakuntaa
sekä uutta seurakuntaa aloittaville.
Seurakunnassa täytyy olla tietyt perusainekset.
Minulla ei ole erityistä ajatusta, miltä seurakunnan pitäisi näyttää.
Kaikki eivät ole samanlaisia, mutta tietyt asiat pitää huomioida.
Näin seurakunta pysyy kristittynä. -Juuri niin.
Viime jakson lopussa puhuimme
hengellisen kodin löytämisestä ja sen tärkeydestä.
Seurakunta on hengellinen koti, jossa kasvamme.
Siellä meidät varustetaan ja saamme olla Jumalan käytössä.
Seuraamme Jeesusta. Ajattelin kotiseurakuntaa...
Jotkut uskovat kotiseurakuntiin.
He kokoontuvat kodeissa. Mitä tämä tarkoittaa?
Kyllä minäkin uskon siihen. Jokaisen kristityn kuuluisi uskoa.
Me kokoonnumme kahdessa eri paikassa.
Kokoonnumme kodeissa ja temppelissä,
yhteisissä jumalanpalvelustiloissa.
Koko seurakunta kokoontuu kirkossa
tai suuremmissa kokoustiloissa.
Samalla kodit ovat kokoontumispaikka.
Pienemmissä ryhmissä opimme tuntemaan toisiamme
ja siellä yhteytemme on toisella tasolla.
Näitä molempia tarvitaan. Näin oli alussa.
Kokoonnuttiin sekä kodeissa että jumalanpalvelustiloissa.
Apostolien teoissa kerrotaan, miten tämä toteutettiin.
En muista tarkalleen, missä tästä puhuttiin...
Mutta toteuttamisesta mainitaan paikkakunnittain.
Jerusalemissa isot kokoontumistilat olivat temppelissä,
Salomon pylväskäytävillä. Siellä Jeesus opetti säännöllisesti.
Siellä kokoonnuttiin koko joukolla.
Lisäksi tavattiin kodeissa. -Luultavasti se oli Apt. 2:46.
"Joka päivä he uskollisesti kokoon- tuivat temppeliin ja kodeissaan..."
Kiitos. Juuri niin se oli.
Käytit tätä raamatunpaikkaa. Tämä ei ole joko tai,
vaan sekä että - aivankuin olet sanonut.
Opimme erilaisia asioita.
Siksi kokoonnumme pienryhmässä ja seurakunnassa.
Etupäässä palveluvirassa toimivat palvelevat meitä seurakunnassa.
Herra on asettanut heidät seurakuntaan palvelemaan kaikkia.
He säilyttävät yhteyden kokonaisuudessaan.
Näin pastori tai paimen voi johtaa seurakuntaa
saavuttaakseen päämäärän ja näyn.
Pienryhmät auttavat ihmisiä löytämään kotinsa
ja läheisiä ystävyyssuhteita.
Siellä harjoittelemme ja kasvamme
käyttämään hengellisiä lahjoja sekä palvelemaan.
Tätä voi harjoitella pienryhmässä.
Ne muistuttavat kotia ja kutsumme niitä kotiryhmiksi.
Niitä voidaan kutsua rukousryhmiksi tai soluiksi.
Kyse on samasta asiasta.
Rukoilemme, palvelemme toisiamme ja huolehdimme toistemme tarpeista.
Siellä on hieman opetusta ja keskustelua hengellisistä asioista.
Inspiroimme toisiamme.
Pienryhmä auttaa kokoontumaan suuremmassa ryhmässä.
Tulemme seurakuntaan ja suostumme kokoontumaan.
Meidät on kutsuttu kokoamaan.
Olemme mukana kutsumassa ihmisiä koolle.
Pienryhmät ja suuret kokoukset luovat turvallisuutta ja suojaa
seurakunnan jäsenille.
Sieltä lähdemme liikkeelle yhteiskuntaan ja ihmisten pariin.
Levitämme sanomaa Jeesuksesta.
Alussa seurakunta oli todella kokoontunut,
kun se kasvoi suunnattomasti.
Mainitsit viimeksi, että näin tapahtuu ympäri maailmaa.
Kaipaamme ja uskomme sen tapahtuvan näkyvästi myös täällä.
Vielä suurempaa kasvua... -Salaisuus on usein uskaltautua
olla täysillä mukana seurakunnassa.
Emme saa olla liian varautuneita.
Jos pidättelemme, ei ole paljoa yhteyttäkään.
Tämä pätee myös kaikkiin ihmissuhteisiin.
Mitä varautuneempi on, sitä huonommin menee.
Mitä enemmän uskaltaudumme, sitä enemmän niitämme yhteyttä.
Tässä puhutaan yhteydestä Apt. 4:32.
"Uskovien joukolla oli yksi sydän ja yksi sielu."
"Kukaan ei pitänyt omanaan sitä, minkä omisti."
"vaan kaikki oli heille yhteistä."
Tilanne on uskomattoman radikaali.
Tämä on kaukana siitä mitä useimmat meistä kokevat seurakunnassa.
Jotta me joskus pääsisimme tähän suuntaan,
meidän tarvitsee muuttaa suhtautumistamme seurakuntaan.
Sydämen ja sielun täytyy olla mukana.
Kun tämä tapahtuu ja annamme kaikkemme,
näemme monenlaisia seurauksia.
Näemme elämämme ja omaisuutemme eri tavalla.
Tämä käsittää kapasiteettimme ja kykymme, mutta myös omaisuutemme.
Miten halukkaita ja avoimia olemme
antamaan ne tarvittaessa seurakunnan käyttöön.
Tilanne vaihtelee. Tässä kuvataan herätystä.
Huh, millaista innokkuutta... -Suunnatonta ja innostavaa!
Tämä tuntuu ylilyönniltä, jos emme ole vahvassa herätyksen tilassa.
Herätyksen keskellä tämä on luonnollista.
Silloin vain täytyy ja haluaa elää antautuneena.
"Apostolit todistivat voimallisesti"
"Herran Jeesuksen ylösnousemuksesta,"
"Jumalan armo oli heidän kaikkien osana runsain määrin."
Kukaan ei kärsinyt hädässä. Kaikki jakoivat omastaan.
Löydettiin sellainen koti, jossa pystyi luottamaan kaikkiin.
Kukaan ei tuntenut olevansa millään tavalla hyväksikäytetty.
Ihmiset kokivat voivansa vuodattaa elämänsä tähän,
uskonsisarusten ja Herran hyväksi. Sen pystyi tekemään ilman pelkoa.
Mikä luottamus! Sen täytyi kasvaa nopeasti.
Luottamuksen rakentaminen vie aikaa.
Jumalan rakkauden täytyi olla voimakas.
Sen täytyi olla suunnaton!
Ihmiset saivat räjähdysvarman turvallisuuden.
Ihmiset myivät omaisuutensa ja
antoivat tuoton apostoleille yhteiseen käyttöön.
He jakoivat kaiken tarpeiden mukaan.
Tätä voisi kutsua tarpeenmukaiseksi kommunismiksi.
Siinä ei suoriteta tasajakoa vaan jaetaan tarpeiden mukaan.
Tämän täytyy tapahtua rakkaudesta Jumalaan ja kanssaihmisiin.
Silloin tämä on ihaninta, mitä voi olla!
Jos rakkauden tie on tukossa, tämä on äärettömän ikävää.
Siinä aletaan helposti käyttää ihmisiä hyväksi.
Tämän täytyy perustua vapaaehtoi- suuteen ja rakkauteen.
Silloin se on kristityn elämää ja miellyttää Jumalaa.
Hehän olivat ensimmäisiä esimerkkejä.
Heillä ei ollut ketään, kenestä ottaa mallia.
Meillä on ollut niitä muutama tuhat vuotta.
On ollut kaikenlaisia variaatioita.
Herätykset vaikuttavat samanlaisilta.
Herätyksen aikana ihmiset ovat taipuvaisia tähän suuntaan.
Jopa lyhyemmissä ja pienemmissä herätyksissä on tämä viritys.
Herätys ilmenee tällä tavalla.
Silloin ollaan suunnattoman halukkaita jakamaan omastaan.
Halutaan elää yhteydessä ja antaa elämänsä palvellakseen Jumalaa.
Ihmiset ovat radikaaleja, eivät pidättyväisiä tai varovaisia.
Ei ajatella ja järkeillä liikaa. Nämä poistuvat näyttämöltä
ja tämä toisenlainen ajovoima tulee hallitsevaksi.
Me puhuimme kodin löytämisestä.
Kodin löytämisessä on kaksi ulottuvuutta.
On fyysinen paikalliskoti, ja toinen koti on sydämessä.
Tuntee olevansa kotona. -Kyllä, näin on.
Tällä on usein tekemistä näyn kanssa.
Mihin minut on kutsuttu?
Mitä erityisiä lahjoja Jumala on antanut?
Saanko olla täällä se, joka minä olen?
Saanko hoitaa täällä sitä, mikä minulle on uskottu?
Tämä auttaa minua kokemaan oloni kotoisaksi.
Täällä minua etsitään. He haluavat sitä, mitä minulla on.
Monet kristityt kokevat ettei kukaan halua, mitä heillä on antaa.
Heidät koetaan vain häirikköinä. He ovat tiellä.
He aiheuttavat seurakunnassa hankaluuksia ja sotkua.
Pastori on huolissaan heidän ollessa läsnä.
Sellaista elämää ei kukaan halua. Haluamme löytää kodin.
Tunnemme olevamme tervetulleita. Täällä minua tarvitaan.
Täällä etsitään lahjojani ja täällä voin kehittää niitä.
Tunne on suunnattoman ihana, kun löydämme kodin.
Mielestäni jokaisella kristityllä on oikeus löytää koti.
Älä anna periksi. On monia hienoja seurakuntia.
On monia hienoja näkyjä ja unelmia.
Saatat kuulla puhuttavan siitä, mikä on lähellä sydäntäsi.
Huomaat tuntevasi suurta vetovoimaa sinne.
Tee kaikki, mitä voit vastataksesi tuohon vetovoimaan.
Se on terveellistä ja tuo elämään uuden ulottuvuuden,
kirkkauden, ilon ja uusia haasteita.
Näistä haasteista tulee sellainen olo, että minä tosiaan elän!
Tarkoituksemme ei ole laahustaa elämän läpi
varoen epämiellyttäviä asioita. Elämme aktiivista elämää!
Olemme matkalla määränpäähän. -Johtajilta vaaditaan tietynlaista
näkökykyä ja kykyä kuulla saadakseen ihmiset mukaan.
Täytyy uskaltaa antaa heille haasteita...
Saan heittää erilaisia verkkoja.
Ajatuksia, arvostuksia ja näkökulmia raamatun pohjalta.
Haluan nähdä, ketkä tarttuvat tähän.
Ketkä tunnistavat tämän ja pitävät tätä tärkeänä?
Ne, joiden sydämellä tämä asia on.
Se vain osuu heidän sydämeensä.
Kaikki eivät tule meille eivätkä kaikki lähde muihin seurakuntiin.
Löydämme itsellemme sopivan seurakunnan.
Luottamus on suuri kysymys monille uskoville.
Meidän täytyy voida luottaa seurakunnan johtajiin.
Monilla on huonoja kokemuksia johtajuudesta.
Ihmiset pelkäävät... -Kyllä.
He pelkäävät liittyä uuteen seurakuntaan.
He eivät uskalla antautua ja irrottaa otettaan.
He haluavat suojautua ja varmistaa kaiken.
Seurakunnan johtajien täytyy voittaa jokaisen luottamus.
Tämä on molemminpuolista.
Jotta tästä tulisi jotain, seurakunnan jäsenten täytyy
voittaa johtajiston luottamus.
Tämä on kaksikaistainen tie. Molempien täytyy luottaa toisiinsa.
Lopputulos voi olla suurenmoinen ja hedelmällinen yhteys.
Uskon, että ihmiset tulevat tästä siunatuiksi.
Siunaus on suuri, kun he vain uskaltavat ottaa askeleen
rakentaakseen molemminpuolista luottamusta seurakunnassa.
Tarkoitus on elää kodissa, jossa olomme on turvallinen.
Meidän ei tarvitse tuntea olevamme aina hermostuneita ja hylättyjä.
Voimme tulla ja heittäytyä kuin sohvalle, niinkuin teemme kotona.
Niin voimme. Meidän pitäisi tuntea olevamme tervetulleita.
Tämä ei riipu saavutuksistamme.
Olemme tervetulleita sellaisenaan, koska olemme kotona.
Tässä se tapahtui nopeasti.
Luottamuksen rakentaminenhan usein kestää kauan.
Tässä näemme voitelun yliluonnollisen vaikutuksen.
Emme käsitä, miten tämä onnistui!
Joskus katsomme taaksepäin, menneitä tapahtumia.
Miten oikeastaan uskalsin tehdä tuon herätyksen aikana?
Mutta tuossa tilanteessa kysymys ei ollut ajankohtainen.
Se tuli vasta jälkeenpäin.
Mieleeni ei juolahtanutkaan, että tämä olisi vaarallista.
En tehnyt minkäänlaisia laskelmia uskalluksestani.
Tavallisesti teen niin, huolellinen ja varovainen kun olen.
Laskin toimii...
Niin, mutta ei hengellisten ärsykkeiden suhteen.
Pois, tämä kaikki muu! Tärkeintä on seurata Herraa!
Sitten teen sen. -Eli voitelu saa tämän aikaan.
Jumalan läsnäolo laskeutuu. Mitä tehdä, jos on varautuneisuutta?
Epäilemme ja olemme ehkä altistuneet vallan väärinkäytölle.
Rakkauden tulisi olla kristittyä eteenpäin vievä voima.
Ainoa keino edetä rakkaudessa on rakkauden vastaanottaminen.
Siitä kaikki alkaa. -Ottamalla vastaan Jumalan rakkaus?
Otamme sen vastaan, kiitämme siitä, omistamme sen
ja iloitsemme siitä täysillä. Ahmimme Jumalan rakkautta.
Meidän täytyy löytää se kunnolla.
Meidän täytyy oppia tuntemaan Jeesusta, lukea Hänestä,
rukoilla, puhua Hänelle ja viettää aikaa Hänen kanssaan.
Silloin koemme Jumalan suunnattoman rakkauden meitä kohtaan.
Otamme ensin vastaan rakkauden uskaltaaksemme tehdä jotain.
Uskallamme lopulta rakentaa suhteita.
Emme seiso emmekä lankea ihmisten mukana.
Herra antaa sinulle voiman seistä.
Siksi uskaltaudumme rakentamaan ihmissuhteita.
Olemme jo selkeästi ankkuroituneet suhteessamme Herraan.
En anna elämääni alttiiksi toisen puolesta,
sen vuoksi, että hän olisi aina täysin luotettava.
Hän ei ole virheetön, ja hän voi pilata suhteemme.
Näin voi tapahtua missä vain ihmissuhteessa.
Jos olen ankkuroitunut Herraan, uskallan panostaa ihmissuhteisiin.
Uskallan panostaa ihmissuhteisiin yhä uudelleen.
Minulla on riittävä turvallisuus jumalasuhteessani.
Sanoit sunnuntain jumalanpalveluksessa näin:
"Antaudu niin paljon kuin pystyt."
Sanomme antavamme koko elämämme.
Aivan niin. -Eihän se ihan niin käy.
Antaudumme vähän kerrassaan, näke- mämme ja tuntemamme perusteella.
Olemme varmasti tosissamme sa- noessamme:"Annan kaiken Sinulle."
Annan Jumalalle sen, mitä näen ja minkä pystyn antamaan
juuri siinä tilanteessa. Muusta en tiedä mitään.
Myöhemmin on aika antautua samalla tavalla.
Silloin se sisältää enemmän.
Olen nähnyt enemmän ja tunnen Häntä enemmän.
Jatkan antautumistani. Tee sitä niin paljon kuin pystyt.
Juuri siinä hetkessä se on sinulle kaikki kaikessa.
Mark Bailey, hieno palveluvirka Englannista vieraili luonamme.
Meillä oli konferenssi, jossa hän saarnasi ja opetti.
Hän oli samoilla jäljillä. Emme tarvitse enempää tietoa.
Sitä meidän ei tarvitse rukoilla. Opettele käyttämään tietoasi.
Käytä sitä nyt. Tästä on kyse. -Se saa muutoksen aikaan.
Joskus odotamme täydellisyyttä.
Odotamme olevamme täydellisiä ennenkuin lähdemme liikkeelle.
Lähdemme välittömästi liikkeelle pienellä tiedollamme.
Meillä on se ymmärrys, mikä meillä on.
Jollain alueella voit olla ihan alussa. Käytä sitä!
Saat enemmän ilmestystä, jota voit käyttää seuraavalla askeleella.
Näin homma etenee. -Asia on tullut minulle selväksi.
Tämä koskee kaikkia elämän alueita. Haluamme usein vain maaliin.
Emme ymmärrä, että näiden pienten askelten avulla pääsemme maaliin.
Etenemme askel askeleelta. Muuten kaikki menee sivusuun.
Vaelluksessa itsessään on jotain hienoa.
Aliarvioimme sitä, koska haluamme vain maaliin.
Maali ei ole ainoa arvokas asia. Vaelluskin on arvokas.
Opimme tuntemaan Hänet valtamalla Hänen kanssa ja
tekemällä Hänen tahtonsa pienissä asioissa.
Luottamukseni kasvaa ottaessani pieniä askeleita Jumalan kanssa.
En ole olut täysin tietoinen tästä, mutta jonakin päivänä
olen kypsä vastaamaan myöntävästi hämmästyttäviin
ehdotuksiin, joita Herra antaa.
Laitan ehkä kaiken peliin elämässäni.
Silti voin vastata Hänen pyyntöönsä: "kyllä".
Näiden pienten askelten välillä on tapahtunut jotain.
Elämä voi mennä sivusuun, jos vain odottelet sitä.
Emme ymmärrä, että elämme tätä elämää juuri nyt.
Samalla tavalla odotamme, että vaikeudet hellittävät.
"Ensi viikolla on parempi." Voimme kuvitella näin.
Mutta tämä on sitä elämää, jota elämme.
Päätämme, miten tahdomme elää.
Miten haluan seurata Herraa ja miten paljon antautua.
Mitä minä haluankin tehdä juuri nyt, sen teen.
En voi...
En anna epämieluisien olosuhteiden, joita en voi juuri nyt muuttaa,
leimata elämääni ja miten elän sitä.
Elän valitsemaani elämää.
En elä olosuhteiden armoilla.
Ihmiset joutuvat tässä usein ristiriitatilanteeseen.
Meillä on seurakunnan yhteinen näky.
Se saattaa törmätä henkilökohtaisen kutsun kanssa.
Miten käsittelemme tämän? -Puhumme asenteesta.
Asennoidu niin, että annat lahjasi käyttöön yhteisön hyväksi.
Ajatellaan, että meillä on ruumis.
Se koostuu useista jäsenistä. Kuvaan astuu henkilö,
joka on yksi jäsen, osa jotain jäsentä tai toimintoa.
Hän voi jääräpäisesti asettaa itsensä ja tehtävänsä etusijalle
koko ruumiin kustannuksella eikä aio löytää omaa paikkaansa.
Mitä hän voi saada yksin aikaan?
Hän voi toimia itsekeskeisesti palvelutehtävässään tai lahjassaan.
Tulos on minimaalinen verrattuna niihin saavutuksiin,
joita jäsen sijoitettuna kokonai- seen ruumiiseen saa aikaan.
Ajattele ruumiin voimaa ja voitelua.
Voima on suunnaton, jos vertaamme sitä
pieniin ja itsekkäisiin saavutuksiimme.
Emme voi elää itsellemme.
Me elämme Herralle.
Kristinusko on epäitsekkyyttä ja rakkautta.
Me etsimme tien ulos tästä sisäänpäinkääntyneestä mallista.
Pääsemme mukaan suurempaan kokonaisuuteen.
Silloin mekin pääsemme oikeuksiimme.
Pääseekö oma kutsumme esiin sen sijaan?
Silloin se pääsee esiin ja kehittymään.
Löydämme paikkamme.
Monet kysyvät huolissaan: "Miten minun käy?"
Miksi on näin? -Heillä on kokemuksensa.
Heidät on unohdettu tai sysätty sivuun.
Heidän elämässään on ollut paljon kilpailua.
Heidät on torjuttu ja he eivät päässeet edistymään.
Kukaan ei kysynyt heidän lahjojensa perään.
Tämä on toinen maailma kuin heidän kokemuksensa.
He ovat tulleet Jumalan seurakuntaan.
Se ei ole kilpailukenttä.
Palvelemme siellä Jumalaa yhdessä.
Annamme Hänen tahtonsa määrittää tapamme palvella.
Näin tiedämme, miten kuulumme yhteen ja missä paikkamme on.
Teemme kaiken Hänen kunniakseen.
Hän on jo voittanut kunnian puolestamme.
Meidän ei tarvitse etsiä kunniaa.
Meidän tulee tehdä kutsumme ja valintamme lujaksi.
Jotkut ovat hyvin tietoisia kutsustaan.
He ovat hyvin tietoisia ja pitävät huolta siitä.
Toisilla siitä ei ole aavistustakaan.
Miten teemme kutsumme ja valintamme lujaksi?
Usein kuulemme sen Herralta.
Hän kutsuu meitä palvelemaan tietyllä alueella.
On eri tasoisia palvelutehtäviä ja toimintoja.
Miten vain, voitelu seuraa tehtävää.
Kun vastaamme siihen ja seuraamme kutsua, ankkuroidumme siihen.
Me kuulemme ja toimimme sen mukaisesti.
Kun sinä kuulet ja toimit,
kuulemasi tarttuu jollain tavalla elämääsi.
Jos et ole Sanan tekijä, olet vaarassa menettää kuulemasi.
Unohdat sen, jos et saa siitä otetta. Riski on suuri.
Meidän täytyy soveltaa asioita käytäntöön.
Silloin lujitumme. -Näin vahvistumme.
Mitä jos emme tunne kutsuamme? Onko se vaara vai mahdollisuus?
Monet eivät tiedä kutsuaan.
On aikoja, jolloin siitä ei ole tietoa.
Silloin opimme, mitä on olla kristitty.
Opimme tuntemaan Herran.
Mitä enemmän tunnemme Häntä ja mitä lähemmäs pääsemme Häntä,
sitä suurempi on mahdollisuus kuulla, mitä Hän sanoo.
Kun kuulemme Hänen puhuvan, elämämme saa erityisen suunnan.
Ymmärrämme, mitä meille on uskottu.
Toisilla on erilaisia kutsuja ja lahjoja.
He ovat ystäviä, eivät vihollisia. Teemme tämän yhdessä.
Yhteenvetona toteamme, että paikalliseurakunnassa
yhdessä toisten kanssa löydämme kutsumme ja tehtävämme.
Olen täysin vakuuttunut siitä.
Menettettyään yhteytensä paikallisseurakuntaan
palvelutehtävät ovat vaarassa.
Emme aja yhden miehen rallia...
Päätämme tänään tähän. Kiitos sinulle, Gunnar.
Kiitos teille, katsojat.
Tämä oli 4. osa Paikallisseurakunta -ohjelmasarjastamme.
Ruotsinkielisenä sarjan voi ostaa netissä: www.arken.org.
Sarja löytyy verkkokaupastamme.
Jatkamme vielä paikallisseurakunnan tiimoilta.
Emme ole vielä valmiita... -Emme ole.
Kiitos teille. Näemme kahden viikon kuluttua.
Käännös: Niina Paso
ARKENIN HELSINGIN TOIMIPISTEEN YHTEYSTIEDOT: p. 045 113 6000 sähköposti: helsinki@arken.org Lisätietoja kotisivuilla: www.arken.org
TERVETULOA KOKOUKSIIMME SUOMESSA! Sunnuntaisin klo 10.30 Ruoholahdessa Vellamon kerhotiloissa, Selkämerenkatu 10.