o
ARKEN Kirstinuskon perusteet, osa 2/8
Tervetuloa Arkenin keskusteluohjelmaan.
Vieraanamme on Gunnar Bergling. Puhumme kristinuskon perusteista.
Aloitimme aiemmin Heprealais- kirjeestä.
Puhuimme viimeksi lapsivaiheesta ja kasvusta.
Puhuimme itsetuntemuksesta koskien omaa tilaamme
ja missä vaiheessa olemme vaelluksessamme.
Se oli jännittävää. -Luemme tekstin uudestaan.
Heprealaiskirje 5:12.
"Jo aikoja sitten teistä olisi pitänyt tulla toisten opettajia,
sen sijaan te olette itse jälleen opin tarpeessa.
jonkun olisi opetettava teille Jumalan Sanan alkeet.
Tarvitsette taas maitoa, ette kestä vahvaa ruokaa.
Jokainen, jota ruokitaan maidolla, on pikkulapsi,
eikä sellainen kykene ottamaan vastaan syvällistä opetusta.
Vahva ruoka on tarkoitettu aikuisille.
He ovat totuttaneet aistinsa siihen ja harjaannuttaneet
ne erottamaan hyvän pahasta."
Sanoit aiheesta paljon ja silti se oli vain maistiainen.
Kyllä. -Ymmärrämme kuitenkin,
että tässä on tärkeä perusta, josta lähdemme liikkeelle.
Puhuimme tästä hieman.
Missä on vika? Mikä on ongelma?
Vianetsintä. -Aivan, kun asiat menevät pieleen.
Elämä ei kehity toivotulla tavalla.
Alamme ihmetellä, olemmeko kadottaneet täysin
sen, mitä meillä aiemmin oli.
Joskus se on vain tunne, joka ei vastaa todellisuutta.
Joskus emme ole antaneet ravintoa
jatkoa varten ja vajoamme takaisin.
Alamme jälleen käyttäytyä kuin lapsi.
Lapsivaiheessa alamme ajatella,
että kasvaessamme terästäydymme ja meistä tulee taitavia.
Meidän täytyy selviytyä itse, muuten ei hyvää seuraa.
Me luulemme, että kaikki riippuu meistä.
Meidän tulisi oppia jotain aivan muuta.
Miten paljon riippuu Jeesuksesta? Tarvitsemme tätä tietoa.
Siten voimme kantaa hedelmää kristittyinä.
Saatamme hypätä tämän yli,
ja yritämme elää kristityn elämää
tietämättä, että Hän on vanhurs- kauttanut meidät puhtaasta armosta.
Me kaadumme nenällemme.
Ajattelemme: "Ehkä olen tyhmä enkä selviydy kristittynä elämisestä."
Puhumme negatiivisia asioita itsellemme.
Se on totta. Emme selviydy kristittynä elämisestä.
Elämä uskovana on lahja.
Otamme vastaan opetuksen vanhurskaudesta.
kasvaessamme kypsyyteen.
Tämä on lahja.
En selviä tästä itse. Tämän täytyy olla lahja.
Tämä on lahja. Otan sen vastaan ja otan sen omakseni.
Muuten käyttäydyn yhä kuin lapsi, joka ei ymmärrä
kristityn elämää koskevia perusasioita.
Silloin minulla ei ole kunnollista pohjaa.
Saamme kääntyä takaisin, ilman ylpeyttä.
Meidän täytyy kääntyä ilman minkäälaista ylpeyttä
löytääksemme perustan elämäämme kristittyinä.
Miksi saan olla kristitty? Miksi Jumala hyväksyy minut?
Miksi Hän ottaa minut vastaan? Kaikki nämä miksi-kysymykset...
Vastaus on koko ajan: Jeesus.
Ennen pelastumistamme meillä on päähänpinttymä.
Meidän täytyy saavuttaa hyväksyntä pelastuaksemme.
Meidän täytyy pinnistellä ja antaa itse jotain.
Tämä tapa ajatella voi seurata meitä kristittyinä.
Ensin olemme hyvin ällistyneitä ja iloisia
koska pelastuimme silti. Voimme olla autuaan onnellisia.
En tehnyt mitään, silti pelastuin. -Aivan.
Vähän ajan kuluttua unohdan sen kokonaan.
Nyt yritän sen sijaan tulla hyväksytyksi.
Minun kuuluisi olla kiitollinen, koska olen jo hyväksytty.
Elämä kristittynä jumiutuu.
En ymmärrä, miksi kaikki on raskasta ja hankalaa.
Alan etsiä vikaa itsestäni.
Etsimäni vika on, etten ole tehnyt riittävästi.
Ajattelen etten ole selviytynyt.
Olet sanonut erään asian monesti.
En tiedä, miten tosissasi sanot tämän.
Meidän ei tulisi kehua lapsen hyviä tekoja liian usein.
Meidän tulisi ennemmin kertoa, että rakastamme heitä.
Oliko tämä ehdoton kehotus ettemme koskaan kehuisi
heitä, kun he tekevät jotain hyvää.
Totta kai voimme kehua mutta emme kovin usein.
He saattavat alkaa kuvitella, että heitä rakastetaan
vain sen vuoksi, että he piirtävät niin hyvin.
Tai he ovat tehneet jotain muuta hyvää.
He auttavat siivoamisessa.
Tämä ei ole rakkauden syy.
Tiedämme sen. Emme rakasta lastamme hänen tekojensa perusteella.
Tietenkin meitä voi ärsyttää,
kun he toimivat väärin ja ovat tottelemattomia.
Mutta rakkautemme lasta kohtaan tulee toisesta lähteestä.
Lapsen tarvitsee kuulla paljon enemmän sitä kuin kehuja.
Sama pätee Jumalan puolelta.
Meidän tarvitsee ensisijaisesti tietää, että Hän rakastaa meitä.
Täsmälleen. Tämä on avain.
Maailma, jossa elämme, on täynnä riittejä.
Me unohdamme hyvin helposti tämän osuuden.
Olemme rakastettuja sellaisina kuin olemme.
Emme sen perusteella, mitä olemme tehneet.
Se ratkaisevaa elämällemme. -Kyllä, näin on.
Meidänhän täytyy tietää, mikä tilamme on
voidaksemme mennä eteenpäin. Muuten juutumme paikallemme.
Löysimme myös biologisia rinnakkaiskuvia.
Kasvamme ja kehitymme ihmisinä.
Puhuimme fyysisestä kasvusta. Lapsi saa olla lapsi,
murrosikäisenä saa olla teini ja tietää sen.
Erityisesti murrosiässä haluaa vaihdella näiden välillä.
Murrosikäinen haluaa olla sekä aikuinen että lapsi.
Aivan. Ympäristön on vaikea tietää,
kumpaan murrosikäinen on asennoitunut.
Joskus huomaamme, että tarve olla lapsi on suunnaton.
Kunhan joku vain halaa...
Joskus häntä pitää kohdella kuin hän tarvitsisi äitiä ja isää.
Seuraavassa hetkessä hän ei tarvitse mitään.
Hän on aikuinen ja osaa itse.
Tosin se yleensä tapahtuu myöhem- min. Sitä harjoitellaan.
Nuori itsenäistyy ja opettelee selviytymään.
Hän tarttuu haasteisiin, ja se on hyvä asia.
Vaikka hän sanoo osaavansa itse, se ei ole aina totta.
Siksi murrosikäiset joskus karkaavat.
He luulevat osaavansa itse, mutta siitä tulee katastrofi.
Hän osoittaisi kypsyyttä kysymällä:
"Miten minun tulisi teidän mielestänne tehdä?"
"Voitteko te edellä kulkeneina antaa neuvoja?"
Olisi hyvä myös kuunnella ja tehdä niinkuin sanotaan. -Aivan.
Hengellisessä mielessä tämä on ehkä helpompaa.
Silloin minun täytyy kysyä neuvoa Jumalalta.
Voin myös kysyä johtajalta, opettajalta
tai kypsältä kristityltä. Ensisijassa kysyn Jumalalta.
Emme menetä mitään kysymällä Jumalalta.
Hän tietää kuitenkin kaiken paremmin.
Voin kysyä Häneltä, ja silloin osoitan kypsyyttä.
Kun sen lisäksi vielä teen sen, mitä Hän sanoo,
osoitan vielä selkeämpää kypsyyttä.
Otan askelia eteenpäin.
Kasvan hengellisesti.
Voin antaa Hänelle kunnian. -Miksi toimimme näin?
Miksi yritämme olla jotain mitä emme ole? Mikä ajaa meitä siihen?
Luulen, että kyseessä on kilpailu.
Luulevatko ihmiset, että heitä rakastetaan vähemmän...
Haluamme olla parhaita. Haluamme olla hyviä.
Silloinkin kun pääsemme hurskaaseen joukkoon,
haluamme olla hyviä hurskaudessa.
Jos panostamme tähän, meidän täytyy sentään olla hyviä.
Ehkä saamme mielestämme enemmän arvostusta ja kiintymystä
jos osoittaudumme selviävämme hengellisistä asioista.
Jos ajattelemme...
Kysymme ihmisiltä, mitä Jumala haluaa elämältäsi.
Mihin uskot Jumalan kutsuneen sinut?
Ne eivät koskaan ole mitään pikkuasioita.
Vastaukset ovat aina erilaisia mahtavia palvelutehtäviä
ja voimaa. Mieluiten he haluaisivat olla
sellaisia, jotka valloittavat koko maailman.
Ihmismassat pelastuvat ja kaikkea vastaavaa.
He eivät ole kysyneet Jumalalta.
Näitä voimme kutsua pelkästään toiveiksi.
Jos ymmärrämme, että olemme yhtä arvokkaita
riippumatta siitä, mitä teemme...
Emme koe Jumalan tahtoa tappiona.
Tämä on kummallista.
Ajattelemme: "Saanko minä vain tämän vähäpätöisen tehtävän?"
"Minä haluan tavoittaa kansa- kunnat!"
Meidän täytyy tuntea arvomme. Se ei ole kiinni tehtävästämme.
Muuten emme halua tehdä saamaamme tehtävää.
Kun emme tee saamaamme tehtävää,
henkilökohtainen kypsymisemme hidastuu.
Myös se kunnia, joka kuuluu Jeesukselle,
jää puuttumaan.
Puolustelemme itseämme tavalla, jota Hän ei halua
ja joka ei tuo Hänelle kunniaa. Haluamme tärkeämpiä tehtäviä
kuin Hän on antanut. Mutta ei ole mitään hienompaa,
kuin se kutsu ja tehtävä, jonka Hän on sinulle antanut.
Se on kallisarvoista. -Aivan.
Yritämmekö viedä tuolla tavalla kunnian Jumalalta?
Oikeastaan me teemme sen.
Me ryöväämme Häneltä kunnian.
Emme vain yritä tehdä sitä.
Tämä tapahtuu seuraamuksena siitä,
ettemme luota olevamme jo arvokkaita
emmekä siihen, että Hän antaa vain hyvää.
Mitä jos pelastuminen tapahtuu vanhuuden syksyssä?
Silloin on kerääntynyt elämänmittainen kokemuspohja.
Olet kuitenkin hengellisesti pikkuvauva.
Miten tämä toimii? -Siinä on varmasti kamppailua.
Kun me...
Joskus käy niin...
Voimme sanoa, että silloin olemme harjoitelleet koko elämämme ajan
elämään tietyllä tasolla.
Olemme eläneet tietyllä tavalla.
Vaikka pelastuisimme vanhuuden syksyssä,
kunnianhimomme tai intomme tehdä monia asioita
ei ole luontaisesti niin suuri kuin nuoremmilla.
On tehtäviä ja asioita,
joissa on suuri tarve, ja jotka eivät vaadi
valtavan suuria ruumiillisia ponnisteluja.
Näihin tehtäviin sisältyvät ne, joista olemme kuulleet.
Voimme palvella Jumalaa paastoamalla ja rukoilemalla.
Tulemme toisenlaiseen vaiheeseen ja täytämme erilaisen tehtävän
suhteessa uskonsisaruksiin ja Jumalan työhön maan päällä.
Palvelemme lahjoillamme, jollei Herra sano jotain erityistä
ja halua, että paneudumme johon- kin, mikä on Hänen sydämellään.
Tämä on näkymätöntä työtä.
Tämä työ vaatii kypsyyttä.
Joissain tapauksissa tämä voi olla helpompaa.
Emme ehkä ole niin ylpeitä kuin nuorena ja käytä kyynärpäitämme.
Totta. Kunhan näkymätön ulottuvuus ei ole ongelma.
Rukous on näkymätöntä työtä.
Myös paaston on tarkoitus olla näkymätöntä.
Suosittelen Sananmukaista paastoa,
ettemme muistuta kummitusta näyt- tääksemme miten paljon paastoamme.
Entä varoista antaminen? -Myös antaminen on näkymätöntä.
Kuten näissä muissa asioissa, mahdollisuudet ovat yleensä monet.
Yleensä kokoamme omaisuutta ja varoja elämän varrella.
Voimme palvella omaisuudellamme.
Voimme palvella myös perinnöllä.
Mitä tulee rahankäyttöön...
Sen sijaan, että kylvämme sen erilaisiin apuorganisaatioihin,
voimme sen sijaan panostaa perinnöllämme Jumalan valtakuntaan.
Voimme tukea työtä, joka jatkuu
meidän tehtyämme osamme. -Suurenmoista.
On mahdollisia tapoja, mutta ne saattavat olla erilaisia.
Meillä ei ole silloin samanlaista...
eteenpäin ajavaa voimaa näissä asioissa.
Puhun palvelutehtävän, alueen haltuunottamisesta
tai työmuodon rakentamisesta. Sellaista ei tehdä vanhuudessa.
Jos teemme niin, ihmettelemme mitä touhuamme.
Tämä kuuluu enemmän kristityn vaelluksen alkuun
ja mahdollisesti keski-ikään mutta ei mieluiten myöhemmin.
Miten voimme auttaa toinen toistamme?
Sekaannummeko toisten elämään,
jos huomaamme ettei toinen ymmärrä tilaansa?
Annammeko Jumalan hoitaa sen kokonaan?
Jos olemme hyviä ystäviä, kuuntelemme toinen toistamme
ja meillä on keskinäinen luottamus, voimme puhua asiasta.
Jos emme ole sitä ja näet puutteen jossakussa ihmisessä,
silloin yleensä pätee periaate roskasta ja hirrestä.
Meidän on helppo nähdä puutteita toisissa.
Asiaan tarttuminen onnistuu harvoin.
Millainen vastuusi on seurakunnan paimenena ja johtajana?
Melkein sama juttu.
Koen, että tietynlaiset synnit
koskevat selkeästi koko seurakuntaa,
tai seurakunnan yleistä moraalia.
Silloin menen ja otan asian puheeksi asianosaisten kanssa.
Kysyn, ovatko he tietoisia asiaan sisältyvästä ongelmasta.
Vähitellen alamme keskustella asiasta.
Tunnustelen, onko henkilö vastaanottavainen vai ei.
Ongelma voi olla toisella tasolla.
Minun täytyy tietää, onko minulla heidän luottamuksensa.
Silloin voin kysyä, haluavatko he puhua kanssani.
He ehkä kauhistuvat enkä voi siinä tilanteessa tehdä mitään.
He vain menevät lukkoon.
Näin tapahtuu, kun sekaannut asioihin ilman toisen luottamusta.
Yrität vaikuttaa heidän elämäänsä ilman heidän luottamustaan.
Siihen voi reagoida monella eri tavalla.
On aina hiukan pulmallista, kun on kyseessä ihmiset.
Kannattaa rukoilla. -Kannattaa rukoilla.
Jos puhumme omasta elämästäsi...
Joitakin kertoja olet todennut: "Voi sentään".
En ollutkaan ihan siinä vaiheessa kuin luulin...
Kyllä vain. -Miten toimit silloin?
Olen ylipäänsä kiitollinen havaittuani sen.
Voin lopettaa pään seinään hakkaamisen.
Ei tarvitse kuvitella jotain, mihin ei vielä ole edellytyksiä.
Täytyy mennä takaisin ja hankkia kunnon perusta.
Täytyy olla hyvä pohja ennenkuin otamme askeleen eteenpäin.
Seuraamme tätä mallia.
Huomaamme tilanteen ja kysymme Herralta.
Miksi minä juutun tähän?
Miksi en pääse eteenpäin?
Ongelma voi olla, etten ole kypsä tähän askeleeseen.
Tarvitsen ensin maitoa.
Sitten voin ottaa vastaan haasteen tai tehtävän, joka odottaa.
Olen oikeastaan lapsi ja kypsymätön tässä asiassa.
Kiinteä ravinto on varttuneita varten.
Tässä tilanteessa en ole vielä aikuinen.
Se voi tapahtua elämässä milloin tahansa.
Eri vaiheissa voimme joutua tähän tilanteeseen.
Tässä sanotaan näin.
"He ovat totuttaneet aistinsa siihen ja harjaannuttaneet ne"
"erottamaan hyvän ja pahan."
Minut haastetaan siis omistautumaan tähän.
Harjoitan aistini erottamaan hyvän ja pahan.
Se tapahtuu monin eri tavoin, mutta ensisijaisesti
seuraamalla henkilökohtaisesti Herran antamia ohjeita.
Saamme kokemuksen, että ne kannattavat.
En vain ajattele sitä...
Luen ohjeita, mutta en tee asialle mitään.
Joskus raamatunluvusta tulee liian passiivista.
En edes sano Herralle mitään luettuani Sanan.
Muokatessani rukouskirjaa koitin olla rukouksessa.
Meidän tulee vastata jotain, kun Herra on sanonut sanottavansa.
Tarkoitat hartauskirjaa, jossa on ensin raamatunpaikka,
sitten lyhyt pohdinta ja loppuun olet kirjoittanut rukouksen.
Minun täytyy reagoida siihen, mitä Hän sanoo.
Jos en tee mitään, elämästäni tulee epätodellista.
Hän puhuu, mutta minä vaikenen!
Teen sitä koko ajan...
Vuorovaikutuksen täytyy olla kahdensuuntaista, dialogia.
Silloin saan tämän harjaantumisen vauhtiin.
Alan oppia erottamaan hyvän ja pahan.
Voin myös oppia erottamaan
Herran äänen ja omat ajatukseni.
Tarkoitatko, että voimme harjaantua myös hengellisesti?
Kyllä. -On helppoa unohtaa tuo.
Luulemme että paketti on valmis eikä tarvita harjoittelua.
Pitää vain selvitä siitä. -Tosiaan.
Aloitamme siitä. Miten vapaudumme harjoittelemaan?
Olemme valmiita siihen, koska olemme saaneet lahjan.
Minun osaltani asia on selvä.
Hän valmisti minulle tien. Hän avasi Taivaan portin.
Hän teki kaiken puolestani. Omalta osaltani olen valmis.
Nyt kyse on siitä, mitä teen Hänen ja toisten ihmisten hyväksi.
Minun täytyy oppia, miten teen sen.
Miten kunnioitan Häntä? Miten autan toisia ihmisiä?
Miten otan askelia, jotka valmistavat tietä heille?
Voimme ajatella esimerkiksi Arkenin rahatilannetta.
Arkenin rahatilanne ja omani eivät näytä samanlaisilta.
Arkenin rahatalous on tietenkin paljon suurempi.
Se käsittää laajemman mittakaavan.
Omalla kohdallani olen ottanut alueen rukoillen haltuuni.
Olen tehnyt tämän uskossa.
Samalla tämä heijastaa Arkenin olemassaoloa.
Siellähän minä elän.
Alussa minulla ei ollut minkäänlaista rahataloutta.
En saanut minkäänlaista palkkaa Arkenilta.
Nyt koko palkkani tulee Arkenilta.
Arken ylläpitää resursseja.
Tämä on myös vastuualueeni.
Minun täytyy oppia rukoilemaan ja uskomaan,
että resurssit tulevat Arkeniin.
Kun varat alkavat virrata ylitsevuotavasti,
silloin tiedän saavani joskus palkan.
Tätä minä teen juuri nyt...
En rukoile omien rahojeni puolesta, rukoilen Arkenin puolesta.
Suuntaat siis rukouksesi seurakun- taan, mutta saat siitä osuutesi.
Se koituu itseni ja toisten hyväksi. Tätä minä teen.
Tarkoitatko, että hengellisinä lapsina olemme keskittyneitä
itseemme, mutta kasvamme nuorukaisiksi ja aikuisiksi.
Silloin suuntaudumme ulospäin. -Näin on.
Lapsina olemme huolissamme, ettemme saa omaamme.
Mutta onhan ok olla lapsi ja ottaa itse vastaan.
Nyt minä tarvitsen tätä. -Tosiaan. Sillä on aikansa.
Mutta olemme kypsymisprosessissa.
On huolestuttavaa, jos niin ei tapahdu.
Kyse on minusta koko ajan.
Eikö meidän pidä säilyttää lapseuden Henki?
Emmekö voi olla lapsia siinä merkityksessä?
Sitä me olemme. Me olemme aina riippuvaisia Jumalasta.
Siinä mielessä olemme yhä lapsia? -Kyllä.
Kypsyyteni ei ole riippumattomuutta Jumalasta.
Kypsyessäni ymmärrän olevani yhä riippuvaisempi Jumalasta.
Olen kaikessa riippuvainen Hänestä.
Siinä minä kypsyn. Tiedän kaiken riippuvan Hänestä.
Minulla on myös vastuu
isännöidä saamiani leivisköjä.
Hoitaessani saamiani lahjoja ja leivisköjä kunnioitan Häntä.
Siunaan niillä ihmisiä, joita Hän lähettää luokseni.
Vaikutan heidän elämäänsä ja kannan siitä vastuuta.
Niin he löytävät paikkansa.
Raamatussa puhutaan palvelutehtävistä.
He tekevät pyhistä kykeneviä palvelemaan.
Valmistan tietä, että he voivat
täyttää tehtävänsä Jumalan valtakunnassa.
Palvelen heitä tällä tavalla.
Annan heille lahjoja.
Hän on antanut minulle tehtävän.
Tämä tapahtuu Jumalan kunniaksi ja ihmisten avuksi.
Minä itse olen saanut jo avun. Hän on antanut kaiken tarvittavan.
Valvotko näitä asioita, kun kaitset seurakuntaa?
Täytyisi tulla näkyvää kasvua ja kypsyyttä.
Näin teen.
Rukoilen myös kasvua ja kypsyyttä.
Seurakunanssa tämä näyttää olevan
aaltoliikettä.
Toisessa kohdassa aalto nousee, toisessa se laskee.
Se ei ole... -Ei ole aivan tyyntä?
Aallot eivät nouse samassa tahdissa.
Toinen aalto nousee, toinen laskee.
Ne eivät vaikuta toisiinsa.
Toinen ei laske sen vuoksi, että toinen nousee.
Elämässä on erilaisia vaiheita.
Huomaamme, että joku saa otteen, ja asiat palaavat raiteilleen.
Elämä jatkuu.
Nuo toiset menettävät otteensa.
Heidän täytyy kuulla julistusta, ja he tarvitsevat rukousta.
Toisinaan ihmiset osoittavat niin suurta luottamusta,
ja silloin voin antaa käytännöllisiä neuvoja.
Älä tee näin, älä kulje tuota tietä.
Vie tuo asia päätökseen tai ota tämä vastaan ennenkuin aloitat.
Eikö tämä ole tervehenkistä, kun meillä on unelma...
Tai minulla oli unelma ja näky täydellisestä seurakunnasta.
Eikö tämä ole tervehenkistä?
Tarvitsemme vasta pelastuneita jatkuvasti seurakunnassa.
Se luo hyvän ilmapiirin.
On kysymyksiä ja nälkää Jumalan puoleen...
Eikö ole hyödyllistä, että meillä on eri-ikäisiä aivankuin perheessä?
Se on tavanomaista. -Ehdottomasti.
Tämä ei ole niinkään ongelma.
Tämä on todellisuutta. Meillä on vaihtelevuutta.
Ihmiset ovat aina eri vaiheissa kasvua.
Jos me olemme yhtä mieltä ja luotamme Herraan,
kasvamme ja kypsymme hengellisessä elämässämme.
Meistä tulee siunaus toinen toisillemme.
Voimme auttaa toisia saamallamme tiedolla ja kokemuksella.
Jumalan Sana on osoittautunut toimivaksi.
Se on valtava innoitus.
Kaikkihan kaipaavat kasvua. Se on sisäänrakennettu meihin.
Samalla tavalla pienet lapset haluavat kasvaa isoiksi.
He mittaavat pituuttaan seinää vasten ja iloitsevat kasvusta.
Me kaipaamme hengellista kasvua ja kypsymistä.
Haluamme ottaa lisää vastuuta ja elää evankeliumia todeksi.
Hienoa. Kiitos, Gunnar Bergling.
Kiitos teille, jotka olitte seurassamme tänään.
Palaamme takaisin aiheeseemme. Siihen asti näkemiin.
Käännös: Niina Paso
ARKENIN YHTEYSTIEDOT SUOMESSA: puh. 045 113 6000 sähköposti: helsinki@arken.org Lisätietoja tapahtumista kotisivuilta: www.arken.org (Suomen lipusta klikkaamalla saat tiedot suomenkielisinä)