o
ARKEN Vanhurskaus 1/1
Lämpimästi tervetuloa Arkenin ohjelmaan.
Jatkamme hyvien aiheiden parissa pastori Gunnarin kanssa.
Aiheemme on päivänpolttava ja ajankohtainen...
Vanhurskaus. -Kyllä.
Tähän aiheeseen me palaamme jatkuvasti.
Olet tainnut saarnata vanhurskau- desta lähes koko elämäsi?
Aika pitkään. Lähes 25 vuotta.
Jotain sellaista. -Etkö itse väsy aiheeseen?
Päinvastoin. Tulen vain iloisem- maksi siitä.
Onko näin? -Aihe on suunnattoman inspiroiva.
Siitä saa aina uutta ilmestystä. -Saarnasit keskiviikko-iltana
täällä Arkenissa ja opetit vanhurskaudesta.
Ensin ajattelin ennen kokousta näin:
"No, taas minä saarnaan tästä."
Mutta kun aloitin en puhunut lain- kaan niin kuin aiemmin.
Oletko saanut uusia näkökulmia? -Tosiaan.
Lopuksi me kaikki olimme erittäin iloisia.
Ilmestystieto alkaa avautua. Se, mikä tulee Jumalalta,
ei koskaan ehdy. Vanhurskaus on ihmeellisimpiä asioita.
Me tulemme niin kohdatuiksi ja liikuttuneiksi...
Jumala muuttaa meitä, kun saamme kuulla tästä.
Mitä Hän onkaan tehnyt edestämme ja lahjoittanut meille!
Ei elämä voi olla muuttumatta sellaisesta.
Tarkoitatko, että ymmärrämme sen, mitä Hän on tehnyt puolestamme?
Kyllä. Hänen tekonsa vapauttaa minut täydellisesti.
Me saamme vapauden.
Tulemme nyt vapauden lain ohjaukseen.
Emme enää ole kuoleman ja tuomion lain alaisia.
Sieltä tuomion alta tulemme vapauden lain ohjaukseen.
Miten voimme sanoa olevamme vapaita?
Ensimmäinen asia, minkä saamme, on vapaus.
Sen seurauksena voimme elää Jumalan tahdon mukaan.
Eikä päinvastoin. Emme yritä elää niin, että saavuttaisimme vapauden.
Tämä on käänteinen arvo.
Vapauden laki on siis lähtökohta. Mikä oli vastakohta?
Kuoleman ja tuomion laki. Synnin laki.
Kaikki, mikä painaa alas, rajoit- taa ja painostaa elämäämme.
Se ajaa meidät ahtaalle riittä- mättömyyteen.
Emme kykene siihen, mihin meidän pitäisi kyetä.
Lopulta tunnemme olevamme täysin ulkopuolisia ja hylättyjä.
Kaikki on lopussa. Kohdatessamme Jeesuksen sanoma on toinen.
Silloin vapaudumme kaikesta tuosta.
Siitä uusi elämä voi alkaa.
Tarkoitako, että saatamme yrittää elämäntyylillämme saada vapauden?
sen sijaan, että vapauden laista tulisi elämämme kääntökohta?
Kyllä. Saamme uuden lähtökohdan.
Lähtökohtamme on silloin, ettei meidän tarvitse elää itsellemme.
Tämä on hienoa. Ennen me yritimme järjestää asioita.
Yritimme saada oman elämämme järjestykseen.
Täytyy yrittää selviytyä kaikenlaisesta.
Kohtaamme valtavasti haasteita,
jotka paljastavat puutteemme.
Omat yrityksemme romuttuvat kaikkityynni.
On niin työlästä, kun huomiomme on kiinnittynyt siihen.
Tullessamme Jeesuksen luokse aloi- tamme siitä, että OLEMME vapaita.
Voitko kuvailla, millaisesta vapaudesta on kyse?
Olemme täysin vapaita siitä, mitä aiemmin tavoittelimme.
Meidän ei tarvitse tavoitella omia etujamme. Olemme jo hyväksyttyjä.
Onko vapautemme sitä, ettei meidän tarvitse möyriä itsemme kanssa?
Kyllä. Vapaudumme omasta itsestämme.
Tiedätkö, kun olin pelastunut,
sain hauskan ajatuksen silloin 15 vuotta sitten.
Merkillinen ajatus juolahti mieleeni.
"Kiitos Jumalalle, nyt minä pääsen vapaaksi omasta itsestäni!"
Liittyykö tämä vanhurskauteen? -Täydellinen ajatus.
Se on täsmälleen totuus. -Sitä ei uskalla sanoa ääneen.
Se kuullostaa, että olisin jotenkin eronnut itsestäni.
Olin todella väsynyt itseeni. -Kyllä, niin tapahtuu.
Koemme usein painetta, ennen kuin otamme Jeesuksen vastaan.
Silloin tunnemme olevamme erityisen kyllästyneitä itseemme.
Paavalin sanoin:"Kuka voi pelastaa minut tästä kuoleman ruumiista?"
Aivan niin. -Jumalalle kiitos Kristuksesta!
Tuossa tapahtuu vapautuminen lain aiheuttaman paineen alta,
vaatimuksista, omasta kunnianhimos- tamme ja koko sopasta.
Siirrymme elämään Kristuksessa, jossa ei ole kadotustuomiota.
Kuitenkin huomaan nyt taaksepäin katsoessani, että tämä oli
ainoa tapa päästä yhteyteen myös itseni kanssa.
Kyllä vain. -Pääsin vapaaksi itsestäni.
Minun ei tarvinut möyriä omissa asioissani.
Tällä tiellä olen myös löytänyt enemmän sitä, kuka olen.
Voin sanoa löytäneeni itseni. -Kyllä.
Todellinen persoonallisuutesi löytyy Kristuksessa.
Kun sinä olet Kristuksessa, tulee ilmeiseksi, kuka sinä olet.
Kaikki, mitä sinusta voi tulla ja miten voit kehittyä.
Kaikki on mahdollista, kun olemme Hänessä.
Hänen yhteytensä ulkopuolella sinä vain jatkuvasti tavoittelet.
Sinä et selviydy siitä. -Onko se aivan turhaa?
On itsensä toteuttamiskursseja, etsimme ketä olemme...
Ihminen ei koskaan tule siitä tyytyväiseksi.
Joku sanoi näin: "Voimme kysyä kristityltä..."
"Onko hän onnellinen?"
"Onko hän kiitollinen ja kaikkea tällaista?"
Usein saamme myöntävän vastauksen.
Tämä vastaus ei tarkoita, etteikö ongelmia olisi.
Eikö tuo vastaus tarkoita sitä? -Ei, ei tarkoita.
Ongelmia tietenkin on.
Mutta oletko onnellinen niistä huolimatta? Kyllä!
Maailmassa taas nämä asiat ovat identtisiä.
"Minulla on ongelmia, en siis ole onnellinen. Asiat ovat huonosti."
"Elämäni ei ole kunnossa, minusta ei tunnu hyvältä..."
"En ole tyytyväinen. Tunnen itseni torjutuksi ja hylätyksi."
"Tunnen olevani aliarvostettu..."
"Ihmiset eivät pidä minusta..." Ja kaikkea vastaavaa.
Vedän puoleeni kaikkea tälläistä.
Mutta kristittyinä voimme olla onnellisia,
vaikka meillä olisi paljon ratkaisemattomia asioita.
Tämä on se suuri ihme.
Emme tule onnellisiksi sen kautta, mitä saavutamme elämässämme.
Tulemme onnellisiksi siitä, kenelle kuulumme.
Millaisen elämän olemmekaan saaneet - ilmaiseksi!
Tämän Herra on meille lahjoittanut.
Vanhurskaus on hyväksyntää, joka ylittää ymmärryksemme.
Tuntea olevansa hyväksytty...
Eihän se siis ole millään tavalla hyväksyntää valintojeni,
tekojeni tai minkään sen perusteel- la, mitä puuhaan?
-Ei. -Voin silti kokea hyväksynnän?
Sinä olet hyväksytty, koska Herra on hyväksynyt sinut.
Tämä kaikki perustuu siihen, mitä Hän on tehnyt puolestasi.
Hänen tekonsa on täysin riittävä. Olet hyväksytty joka hetki.
Mitä Hän teki puoelstani? -Hän otti kaiken syntisi,
syyllisyytesi, sinulle kuuluneen rangaistuksen ja tuomion.
Hän otti kaiken sen päällensä.
Hän antoi ristiinnaulita itsensä. Hän kuoli puolestasi.
Hän kuoli ja Hänet haudattiin.
Hän nousi kuolleista, jotta sinä olisit hyväksytty Jumalan edessä.
Tämä kaikki riippumatta sinun omista teoistasi.
Tämä on niin järkyttävää, että siitä tuskin uskaltaa saarnata.
Jokainen kristitty, joka on ottanut Jeesuksen vastaan,
on hyväksytty huolimatta siitä, miten elämme.
Näin on. Koska ihmiset eivät tiedä tästä,
he raatavat ja kamppailevat valtavasti.
Aivan kuin Jeesus ei olisikaan kuollut heidän puolestaan.
Tämä ei ole mieluisa saarnan aihe:
"Olet hyväksytty, miten tahansa elätkin."
Ajattelemme: "Apua, mitä tuosta voi keksiä? Voi elää miten sattuu..."
"Ihmiset tulevat huolimattomiksi." Niin tästä ei haluta saarnata.
Pelätään, että sanomaa käytetään väärin.
Niin. Toisaalta ihmiset eivät saa tietää ja mitä siitä seuraa?
Silloin yritetään sen sijaan itse saavuttaa vanhurskaus.
Sitten palataan lain alle vaikka olimme saaneet elämän armossa.
Kaikki on ilmaista, kaikki on jo maksettu.
Tästä pitäisi siis saarnata? -Tästä TÄYTYY saarnata.
Tämä on edellytys kristityn elämälle.
Kukaan meistä ei voi rakastaa Jumalaa ilman Hänen rakkauttaan.
Hänen rakkautensa on käkeytynyt tähän.
Hän kuoli puolestamme, kun olimme vielä syntisiä.
Hän kuoli puolestamme, kun vähiten sen ansaitsimme.
Tämä herättää rakkautemme.
Jos Hän ei saa herättää rakkauttamme näin,
emme pääse elämään todellista kristityn elämää.
Kristityn elämä ei ole mitään muuta kuin rakkautta Herraa kohtaan.
Milloin sait itse selville olevasi vanhurskas?
Niin...Enpä tiedä...
Sain sen kunnolla selville vasta joskus 80-luvulla.
Mitä silloin tapahtui? -Kuulin opetusta.
Kuulin opetusta vanhurskaudesta.
Olin kyllä kuullut vanhurskaudesta aiemmin.
Olin lukenut teologiaa ja tiesin,
mitä Luther aiheesta opetti.
Mitä häneen tulee, häntäkin pelästytti se,
että tämä oli jollain tavalla liian hyvää.
Siksi hän oli hyvin kaksijakoinen ajattelussaan.
Se oli liian hyvää ollakseen totta.
Kyllä. Voiko sanoa, ettet ole enää syntinen vaan vanhurskas?
Luther horjui tässä asiassa. Ihmisethän tekivät silti syntiä.
Sitten heitä täytyi yhä kutsua syntisiksi.
Kun jotakuta kutsuttiin syntisiksi, ja asia alkoi painaa,
sitten rohkaistiin kutsumalla häntä vanhurskaaksi.
Näin soudettiin edestakaisin.
Jos olit liian tietoinen vanhurskau- destasi, sinua muistutettiin:
"Ajattele, että olet syntinen." Niin soudettiin edestakaisin.
Totta kai tiesin sen, että meidät on pelastettu armosta
elääksemme uskosta. Pelastus on Jumalan lahja.
Efesolaiskirjeessä sanotaan ettei kukaan voi kerskata siitä.
Hän on tehnyt tämän, jotta kukaan ei voisi kerskata.
Mutta siihen ei saa keksittyä liikaa, muuten ympäristö huolestuu.
Pelätään epäjärjestysta ja siksi mukana pitää olla lakia.
Laki sekoitetaan mukaan. -Onko se riski olemassa?
Tietenkin, ainakin hetken aikaa.
Tarvitaan aikaa, että rakkaus saa otteen sydämestä.
Mutta ei se ole vaarallista.
Epäjärjestystä on aina, joka paikassa.
Vai epäjärjestys...Miten tämä on vaikuttanut omaan elämääsi?
Miten tämä valkeni sinulle? -Järkytyin perin pohjin.
Tämä olikin totta!
Minä tarkastelin huolella tätä asiaa.
Ymmärsin tulleeni osalliseksi jumalallisesta luonnosta.
Tämä lukee 1. Pietarinkirjeen 1. luvussa.
Osallinen jumalallisesta luon- nosta...Siis, Jumala ja minä...
Jumala on synnyttänyt minut uudesti ylhäältä.
Olen nyt osallinen Hänen luonnostaan.
Millä tavalla osallinen? -Osallinen Hänen elämästään!
Hänen elämänsä on minussa. -Hän asuu meissä?
Kyllä! Olen osallinen Hänen elämästään.
Asia on edennyt niin, että olemme osallisia Hänen elämästään.
Minun täytyy olla lähtöisin Hänes- tä, joka kutsuu minua lapsekseen.
Ei meillä ole tapana kutsua ketään muuta lapseksemme.
Me todella kuulumme Hänelle. Olemme myös uusia luomuksia.
Uudestisyntyminen ja uusi luomus...
Näillä sanoilla kuvaamme elämää, joka meillä nyt on.
Tämä on elämä vanhurskaana, yhdessä Jumalan kanssa.
Hänen tekonsa puolestani on täydellinen.
Tie on valmistettu, jotta voin elää yhdessä Hänen kanssaan.
Meidän ei tarvitse olla huolissamme.
Vaikka Sana sanookin ettei kukaan syntinen voi lähestyä Jumalaa,
Jos joku on tehnyt syntiä, hän kuolee Jumalan läheisyydessä.
Mutta minä voin päästä Jumalan lähelle.
Vanhurskauden tähden. Kuolemallaan ja ylösnousemuksellaan Jeesus
vanhurskautti minut. Olen täydellisen vanhurskas.
Minun ei tarvitse olla huolissani millin vertaa.
En ole hermostunut, kuolenko lähestyessäni Jumalaa.
Tiedän kyllä, että elämässäni on monia puutteita.
Toivoisin monien asioiden olevan eri lailla.
Hän ei kuitenkaan katso siihen,
vaan Hän katsoo, otanko vastaan Hänen armonsa vai en.
Etkö koskaan ole huolissasi tästä? -En.
Uskallat lähestyä Jumalaa. -En ole koskaan pelännyt.
En tosin tiedä, miksi... -Kasvoit siihen.
Se on lapsuuden perintöä.
Useimmat ovat huolissaan. -Kyllä, näin on.
Minä en oikeastaan koskaan ole ollut sitä.
Olet virkistävä poikkeus... -Niin. Se on kumma juttu.
Se saattaa kuullostaa melkein pöyhkeältä kerskailulta, mutta...
En tiedä, miksi on näin.
Olen aina uskonut Jeesukseen. Uskollani ei ollut alkupistettä.
Tuo ei kuullosta pöyhkeältä. Ehkä se herättää kateutta.
Että tuo on mahdollista... -Kyllä , kyllä se on.
Tunsin aina vetovoimaa... Mutta minun täytyi tietää, miksi.
Tämän sain selville 80-luvulla.
Järkytyin siitä, että tämä oli totta.
Tämä oli minun salaisuuteni, josta en puhunut.
En ollut lainkaan huolissani. Jumala ottaa minut aina vastaan.
Olin siitä vuorenvarma.
Sen täytyy avautua myös raama- tusta, jotta siitä voi opettaa.
Kyllä. Tarvitsemme rohkeutta ottaaksemme askelia.
On asia erikseen, että voin aina lähestyä Jumalaa.
On toinen asia uskoa olevani niin Jumalan hyväksymä,
että voin Häneltä ottaa vastaan minkä tahansa tehtävän.
Silloin voin ottaa kaikki ne aske- leet, joita Hän kehottaa ottamaan.
Voin saavuttaa minkä tahansa tavoitteen Hän antaa.
Hän tulee olemaan kanssani voimallaan ja Hengellään.
Edellytys ja perusta tälle on, että Hän on hyväksynyt minut.
Minun täytyy tietää se kunnolla. Raamatunsana vahvistaa tämän.
On vain yksi ainut tie tulla tähän hyväksytyn asemaan.
Otamme vastaan sen, ilmaiseksi. Muuta tietä ei ole.
Otamme vastaan ilmaisen lahjan? -Kyllä. Se on ainut keino.
Meidän täytyy huomata, että tämä on ainoa keino.
Silloin ei ole mitään järkeä aher- taa muilla tavoilla.
Tämä on ainoa tie. Jeesus on ainoa tie.
Tästä puhutaan paljon raamatussa. Galatalaiskirjeessä sanotaan:
Gal. 2:21. "Minä en tee tyhjäksi Jumalan armoa."
"Jos näet vanhurskaus saadaan lakia noudattamalla,"
"silloin Kristus on kuollut turhaan."
Jos olisi ollut mahdollista tulla lain kautta vanhurskaaksi,
silloinhan Jeesus olisi kuollut turhanpäiten!
Ei Häntä silloin tarvittaisi! -Sehän olisi katastrofi...
...jos asia olisi niin. -Mutta Jeesus ei kuollut turhaan.
Voimme vetää johtopäätöksen. Eikö vanhurskaus tulekaan laista?
Ei. Niin ei voi olla.
Voimme toki saavuttaa vertailu- kelpoista vanhurskautta.
Voimme olla siivompia ja parempia kuin esimerkiksi naapurimme.
Emme voi itse saavuttaa Jumalan silmissä kelpaavaa vanhurskautta.
Kukaan, joka hylkää Jumalan armon, ei voi tulla vanhurskaaksi.
Kaikkityynni riippuu armosta. Jos nyt kaikki tämä on ilmaista,
yritä olla tekemättä tästä mitään muuta! Silloin olet pulassa.
Silloin kaikki on turhaa... -Kyllä, ihan turhaa.
Olet kirjoittanut kirjan "Armo riittää".
Käsitteleekö kirja tätä aihetta? -Kyllä.
Aiheesta ja sen ympäriltä. Hyvä lahja on niin hyvä,
että ihmiset eivät uskalla ottaa sitä vastaan.
Onko tämä tavallista meidän osaltamme? -Kyllä.
Emme ota tätä tosissamme emmekä oikein usko tähän.
Tavallaan uskomme tähän, mutta käytännössä...
Silloin kuin meidän tulisi elää tämä todeksi? -Niin.
Käytännössä tämä unohtuu.
Sitten meillä on ponnistelu, kamppailu ja suorittaminen.
Siitä seuraa epäonnistumisen tun- teita ja yhtä sun toista.
Yritämme koota itsemme ja purra hammasta yhteen.
Koitamme saavuttaa tavoitteemme. -Mitä antaisit neuvoksi
sellaiselle, joka juuri nyt puree hammasta yhteen?
Sinun täytyy saada kohdata Jumalan rakkaus.
Millä tavalla se tapahtuu?
Alat kiittää Jumalaa siitä, mitä Hän on tehnyt puolestasi.
Luet myös raamatunpaikkoja Jeesuksen rakkaudesta.
Miten Hän otti ylleen kaiken synnin, rangaistuksen ja tuomion.
Hän kuoli kaiken tämän vuoksi. Hän antoi meille lahjan,
jonka vuoksi olemme hyväksyttyjä ilman, että kukaan ansaitsi sitä.
Emme voineet tehdä mitään saadaksemme tämän lahjan.
Hän täytti kaiken. -On helpompi hyväksyä tuo,
sillä hetkellä, kun pelastumme.
Nyt on kyseessä armo. Entä sitten uskonvaelluksessamme?
Armosta eläminen päivittäin vaikuttaa hankalammalta...
Meillä on ajatuksemme jatkoa koskien.
Meille se on usein takaisinmaksua, kun ensimmäinen oli ilmainen.
Me yritämme maksaa takaisin elämällä siivosti.
Joudumme lain alaisiksi, vaikka emme enää ole lainalaisia.
Me olemme armon alaisia. Emme voi olla molempia.
Olemme joko lain tai armon alla.
Koska laki ei voi pelastaa eikä vanhurskauttaa,
teemme aivan oikein asettuessamme armon alle.
Armo on uskossa luottamista siihen, että Jeesuksen työ riittää.
Hän on tehnyt vielä enemmän.
Hän on valmistanut kaiken myös jatkoa ajatellen.
Hän ei ole ainoastaan pelastanut meitä armosta,
sillä armo ulottuu pidemmälle.
Katsotaan Filippiläiskirjettä.
Katsotaan... Filippiläiskirjeen 1. luku.
Tämä on yksi rukouksistamme, joita käytämme.
Filippiläiskirje 1:10.
"Niin että osaisitte erottaa, mikä on tärkeää, säilyisitte puhtaina"
"ja moitteettomina odottaessanne Kristuksen päivää"
"ja tuottaisitte Jumalan kunniaksi ja kiitokseksi runsain mitoin"
"hyvää hedelmää, jonka saa aikaan Jeesus Kristus."
Vanhurskauden hedelmää... -Hän saa hedelmän aikaan.
Miltä se hedelmä näyttää? -Hedelmä on sitä elämää,
joka syntyy vanhurskaudesta. Sinä olet hyväksytty.
Sinä olet vapaa ja hinta on maksettu.
Rangaistus on vuodatettu - ei ole enää mitään jäljellä.
Jeesus on tehnyt puolestasi kaiken, mikä koskee vanhurskauttasi.
Olet aivan uusi luomus, ja Jumala on hyväksynyt sinut.
Tämä on perusta. Tästä elämä alkaa.
Sinä olet nyt vanhurskas ja kannat vanhurskauden hedelmää.
Nyt näet vanhurskaan asemasi seuraukset.
Osoittautuu, että Hän antaa sinulle myös hedelmän.
Onko sekin ilmainen lahja? -Kyllä.
Usein me pysähdymme tähän...
Nyt Hän on vapauttanut meidät syn- nistä ja vanhurskauttanut meidät.
Sitten menemme takaisin lain alle ja alamme suorittaa.
Käy ilmi, että vanhurskauden hedelmä...
Hedelmässä on eräs hieno asia, kun puhumme vanhurskaudesta.
Jos jokin on hedelmä, se ei ole teko.
Hedelmä on seuraus identiteetis- tämme; siitä, keitä olemme.
Hedelmää kantava puu ei ole merkki siitä,
että se työläästi koittaa saada aikaan jotain
tietämättä miten ja ponnistellen halkeamispisteessä.
Pelkästään siksi, että puu on tavallinen ja terve
ja sellaiseksi tehty, se kantaa hedelmän tiettynä aikana.
Hedelmä on siis luonnollinen seuraus.
Sama pätee meihin. Koska me olemme vanhurskaita,
elämämme tuottaa hedelmää, koska Jeesus Kristus antaa sen.
Tuo oli hyvä kuvaus. On helppo nähdä tuo puu mielessään.
Haasteemme on pysyä pois lain alta.
Laki ympäröi meitä koko ajan.
Yhteiskunta on täynnä vaatimusta, suoritusta ja haasteita.
Äkkiä olet oravanpyörässä ja yrität, yrität...
Tämä on helppo ymmärtää
tehtyämme erityisen suuria virheitä ja saadessamme anteeksi.
Mutta meidän on vaikeampi yhdistää tätä,
kun kyseessä on arki ja tavallinen elämä.
En tarkoita näitä suuria syntejä ja virheitä, joita olemme tehneet.
Laki pääsee hiipimään arkipäivään paljon helpommin.
Tämä on hassua. Kasvoin luterilaisen kirkon piirissä.
Opiskelin aikoinani teologiaa.
Eräs silloisen karismaattisen herä- tyksen johtohahmoista opetti minua.
Hän oli teologian dosentti.
Hänellä oli hauska sanonta.
"Jopa pieninkin muru kunnianhimoa on kunnianhimoa."
Näin hänellä oli tapana sanoa. Haluamme saavuttaa jotain...
Ajattelemme, että meillä on vain pikkuriikkisen kunnianhimoa,
mutta sekin on kunnianhimoa. Meidän tulisi luopua siitä.
Jeesus valitsi tehdä tämän loppuun asti.
Uskoessamme tämän pääsemme siihen vapauteen,
jossa voimme palvella Häntä.
Meidän ei tarvitse keskittyä itseemme.
Tätä on vapaus. -Saamme uuden motivaation.
Vastaamme Hänen rakkauteensa. Hän on tehnyt kaiken puolestamme.
Me olemme vapautettuja, ja se on ihana kokemus.
Olen vapautettu! Tavatonta... Mitä minä nyt teen?
"Herra, mitä Sinä haluat?" Kun esitän tämän kysymyksen vapaana,
siitä on paljon enemmän iloa kuin ollessani itsekeskeinen.
"Mitä Sinä haluat minun tekevän? Haluan palvella Sinua."
Herra sanoo:"Voisitko tehdä tämän?"
Vastaat: "Tekisin sen mielelläni," "mutta juuri silloin olen varattu."
"Voitko tehdä tuon?" "En. Tuokaan aika ei sovi minulle."
Näin me toimimme jatkuvasti, koska olemme niin keskittyneitä itseemme.
Me joko elämme itsekkäästi omalle elämällemme
ja suoritamme saavuttaaksemme erilaisia asioita.
Meillä ei ole aikaa palvella Häntä, koska me elämme itsellemme.
Hän tulee pyytämään meiltä...
Kun kysyn Herralta, mitä Hän haluaa minun tekevän ja olen vapaa...
Hän on vapauttanut minut omista teoistani.
Minulla ei ole kerskaamsita itses- säni ja voin palvella Jumalaa.
Vapaus, johon Jumala on kutsunut meidät.
Hän on valmistanut sen meille ja saamme elää sen todeksi.
Todella. -Päätämme tähän tältä erää.
Jatkamme vahurskaudesta ja va- paudesta Jeesuksessa Kristuksessa.
Haluatko saada käsiisi Gunnar Berglingin kirjan "Armo riittää"?
Voit mennä nettikauppaan osoitteessa: www.arken.org.
Voit soittaa tai laittaa meille sähköpostia.
info@arken.org (Suomessa: helsinki@arken.org)
Tai soita:+46 8 588 84000. (Suomessa: 045 113 6000)
Näin voit tilata kirjan. Mikä on toisen kirjasi nimi?
Se on pieni vihko. -Vanhurskaus, sinä olet hyväksytty.
Vihkoa vanhurskaudesta on myös saatavilla.
Kiitos tästä hetkestä. Näemme pian.
Käännös: Niina Paso
Arkenin yhteystiedot Suomessa: p. 045 113 6000 sähköposti: helsinki@arken.org
Helsingin toimipisteen kokoukset Vellamon kerhotiloissa Ruoholahdessa jatkuvat sunnuntaisin klo 10.30. Osoite: Selkämerenkatu 10. TERVETULOA!