o
Tr. Gunnar Bergling ARJESSA TOIMIVA USKO - SINÄKIN VOIT SAADA SEN.
-Hei, ja tervetuloa Arkeniin.
Saat kuulla pastorimme Gunnar Berglingin saarnan.
Aiheena hän käsittelee mahdollisuuttamme
saada arjessa toimiva usko.
Se on ihana tietää.
En halua elää uskovan elämää vain teoriassa.
Joko olemme tosissamme ja uskomme toimii arjessa,
tai muuten uskonelämä ei mielestäni ole mitään.
Tässä saat avaimia ja innoitusta.
Alat uskoa, että elämäsi uskovana
voi toimia täysillä arjessa.
Nyt kuulemme Gunnar Berglingiä.
-Abraham uskoi silti.
Kaikki puhui hänen uskoaan vastaan.
Ennusteet näyttivät tavattoman kehnoilta.
Hän uskoi silti. Viimein hän tuli päätöspisteeseen.
Hän oli lähes satavuotias.
Hän oli luovuttanut vähitellen kaikkensa.
Kaikki omat yritykset.
Tähän pisteeseen me haluamme päästä.
Tosin meillä ei ole aikaa odottaa sata vuotta.
Haluamme päästä nopeammin maaliin.
Abrahamilla ei ollut suurenmoisia Raamatunpaikkoja kuten meillä.
Raamatunpaikat puhuvat meille jatkuvasti,
herättäen uskomme yliluonnolliseen.
Abraham on meille valtava innoituksen lähde.
Vähitellen hän lakkasi välittämästä ulkoisista merkeistä.
Luemme joitakin jakeita, joista tämä tulee ilmi.
Haluaisimme aina olla samassa tilassa,
katsoen yliluonnolliseen.
Roomalaiskirjeen 4. luku.
Me tulemme oppimaan tämän!
Me opimme tämän nopeasti!
Meidän täytyy lukea Raamattuamme ja kuunnella.
Meidän täytyy kuunnella saarnoja ja puhe-CD:tä.
Meidän täytyy pommittaa itseämme Sanalla.
Se murtaa vastaväitteemme ja varautuneisuutemme.
Meidän maltillisuutemme, järkevyytemme
ja näsäviisautemme joutuvat ahtaalle ja ulos.
Totuus saa sijaa ja synnyttää uskoa sydämessämme.
Meillä on suuri tarve;
Jumalan yliluonnollinen puuttuminen tilanteeseemme.
Emme voi tyytyä kohtuulliseen.
Yksittäinen ihme tapahtuu joitakin kertoja.
Kerromme siitä sitten useasti.
Olen ollut mukana suurenmoisissa ihmeissä ja todistanut niistä.
Isäni parantuminen oli yksi ihme.
Tapauksesta kerrotaan CD:llä, jota esiteltiin täällä.
Se saattoi olla myös DVD.
Kummin päin vain.
Isälleni tapahtui ihme - kauan sitten!
Siitä on niin pitkä aika, että tuskin siitä kannattaa puhua.
Jos haluamme tietää, tapahtuuko tätä aikanamme,
tämä ihme selvittää asian.
Päämäärä on, että ihmeet tapahtuvat tänään!
Tänään on pelastuksen päivä.
Ihmeiden tulee tapahtua tänään!
Joskus meidän täytyy miettiä,
miten Abrahamin kävi, ja mihin hän päätyi.
Miten pastori Gunnarille kävi uransa alussa?
Mitä hän sai nähdä?
Mikä sai hänet liikkeelle, niin että hän luopui
opituista rutiineista ja uskonnollisista kuvioista?
Hän seurasi Jumalaa radikaalisti. Mikä siihen vaikutti?
Jumala ilmaisi ihmeitä tekevän voimansa.
Keskellä pientä elämääni,
Hän tuli ja ilmaisi ihmeitä tekevän voimansa.
Hän teki jotain mahdotonta, uskomatonta.
Tämän saatte kuulla mainitsemaltani DVD:ltä.
Se oli valtavaa.
Nyt puhumme Abrahamista. Rom. 4:18-21.
"Abraham toivoi, vaikka toivoa ei ollut,"
"ja niin hän uskoi tulevansa monien kansojen kantaisäksi"
"näiden sanojen mukaisesti:"
"Näin suuri on oleva sinun jälkeläistesi luku."
"Hänen uskonsa ei horjunut, vaikka hän lähes satavuotiaana,"
"tiesi elinvoimansa sammuneen" "ja Saaran kohdun kuihtuneen."
"Abraham ei ollut epäuskoinen eikä epäillyt Jumalan lupausta,"
"vaan sai voimaa uskostaan. Hän antoi Jumalalle kunnian"
"varmana siitä, että Jumala pystyy"
"tekemään sen mitä on luvannut."
Tuo on suurenmoinen asema.
Me voimme olla vielä radikaalimpia.
Olen kuunnellut erästä toista uskonsankaria.
Hänen nimensä on Kenneth Hagan.
Hän on merkinnyt minulle paljon.
Myös Kenneth Copeland on merkinnyt minulle paljon.
He valoivat minussa uskoa Jumalan Sanaan
ja Hänen tekoihinsa.
He painottivat uskon toimivan 'nyt'!
Se ei ole vain toiveajattelua. Usko toimii 'nyt'!
Toisinsanoen...
Joudut tilanteeseen, jossa pakottaminen ei auta.
Uskot jonkin olevan todellisuutta jo tässä hetkessä,
vaikket voi nähdä, tuntea tai käsittää sitä.
Silti sinä uskot!
Usko on 'nyt'. Se ylittää ymmärryksemme.
Jeesus on tehnyt sen.
Jeesus on jo antanut sinulle sen.
Kun rukoilet, olet jo saanut sen, mitä rukoilet.
"Miten niin?" joku kysyy. "Eihän se näy!"
Mutta sinä uskot siihen.
Monelle tämä on työlästä.
Pitäisikö uskoa asioihin, joita emme näe,
emme tunne, emmekä huomaa?
Nytkö se alkaa taas?
Sen minä varmasti teen. Aloitan taas.
Annan palaa. Miksi?
Tarvitsemme uskoa yliluonnolliseen.
Näkymätön todellisuus ei ole omaa tuotostamme.
Me emme välttämättä ole hyväksyneet sitä.
"Jos asia on tällä tavalla..."
"Silloin voin hyväksyä ja uskoa sen."
Näkymätön on todellisuutta,
sillä Jeesus on tehnyt, ja sanonut tämän.
Hän on täyttänyt ja antanut kaiken.
Se, mitä rukoilet, on sinun!
Uskon kautta omistat sen jo NYT.
Ei 'sitten myöhemmin'. Omistat rukousvastauksesi NYT.
Tämä on haastavaa.
Mitä hyötyä meille on
julistaa sanomaa, joka ei haasta ketään?
Mitä hyötyä meille on julistaa järjenmukaista sanomaa,
joka ei vaadi ihmeitä?
Mitä hyötyä on saarnata mukavia tarinoita
kun joka ikinen tarvitsee ihmeen?
Sellainen olisi turhanpäiväistä.
Jeesus ei antanut tehtäväksemme
sopivaa, hauskaa tai luonnollista puuhastelua.
Meidän tulee tehdä täysin mahdottomia - ihmeitä!
Mikään ei ole mahdotonta sille, joka uskoo.
Mikään ei ole mahdotonta sille, joka uskoo Jumalaan.
Mikään ei ole meille mahdotonta, kun uskomme Jumalaan.
Toivottavasti ehdin häiritä sinua
perusteellisesti ja alat ajatella:
"Voiko tässä olla perää, kun hän puhuu tuolla tavalla?"
Tässä on paljon perää.
Olemme niin tottuneita arvioimaan
elämäämme ja olemassaoloamme järkemme perusteella.
Tutkailemme, arvioimme ja laskelmoimme.
Tunnustelemme ja tunnemme sitä sun tätä.
Emme koe tuota emmekä tätä...
Elämästämme tulee sen mukaista.
Suunnistamme käsitystemme ja ymmärryksemme mukaan.
Vaellamme tunteiden ja päähänpistojen ohjaamina.
Mitä muuta siitä tulee kuin sotku?
Haluan varoittaa sinua tällaisen keitoksen aikaansaamisesta.
Meidän täytyy kuulla taivaasta.
Puhumme yliluonnollisesta.
Puhumme siitä, mitä Herra on tehnyt, täyttänyt ja antanut.
Siitä meidän tulee puhua.
Meidän ei tarvitse sekoittaa kokoon omia aineksiamme.
Tarvitsemme Häntä. Tarvitsemme yliluonnollista.
Sinun täytyy ehkä vaeltaa kappaleen matkaa.
Sinun täytyy oppia tuntemaan Jeesus.
Kristinusko ei ole luettelo kohdasta yksi kohtaan viisi.
Sitten olet terve, pelastunut,
vanhurskas tai rohkaistunut.
Mitä se onkin. Kristinusko ei ole luettelo.
Kyse ei ole järjestelmästä, joka voidaan käynnistää.
Kristinusko on suhde.
Se on myös askel uskossa yliluonnolliseen.
Astumme yliluonnollisiin tekoihin.
Ehkä olette huomanneet, mihin ensimmäiset opetuslapset joutuivat.
Voitte aavistaa, mihin itse olette joutumassa.
Kun lähestytte Jeesusta,
aloitatte vaelluksen, jossa otatte uskon askelia.
Ehkä sanot: "En halua elää niin."
"En jaksa ottaa kaikenlaisia uskon askelia. Väsähdän."
"Väsyn kaikista uskon askelista." Joku ajattelee näin juuri nyt.
Saat anteeksi.
Mutta en anna periksi.
Haluan saada sinut kiinnostumaan uskossa elämisestä.
Et ajattele, että uskossa eläminen on uuvuttavaa.
Et ajattele:"Miten vaivalloista. Pitääkö elää näin?"
"Pitääkö elää uskossa talouden alueella?"
"Pitääkö elää näin työn suhteen?"
"Pitääkö näin pitää yllä ihmissuhteita?"
"Pitääkö sietää epävarmuutta?"
Usko on varmuutta ja vakuut- tuneisuutta, ei epävarmuutta.
Usko on omia yrityksiäsi suurempi turvallisuus.
Usko antaa valtavan voiman ja vakuuttuneisuuden elämääsi.
Äkkiä on päivänselvää, mitä tietä kuljet.
Sinulle on päivänselvää, mitä askelia otat ja mitä teet.
Herra on puhunut ja herättänyt uskon sydämessäsi.
Et ole lainkaan epävarma tai huolissasi.
Tällainen kuuluu alkuvaiheeseen.
Et vielä elä uskossa, mutta haluat elää.
Elät vielä luonnollisessa ulottuvuudessa.
Mietiskelet ja arvioit ja punnitset mielessäsi.
Tämä leimaa elämääsi ja ajatuksiasi.
Uskosta tulee vaatimuksia.
Tämä on sielullista ajattelua.
Nämä ovat luonnollisen ihmisen reaktioita.
Jos aiot elää luonnollisella tasolla,
et tule viihtymään Jeesuksen kanssa.
Hän toimii yliluonnollisesti, ei luonnollisella tasolla.
Jos kuulet Hänen puhuvan... Katsopa ensimmäisiä opetuslapsia.
Mihin he joutuivatkaan?
Kaanan häät ei ollut mikään hauska kertomus.
Jeesus aloitti jotain, mikä olisi voinut nolata heidät.
Mitä jos se ei olisi onnistunut?
Viini oli loppu. Jeesus sai väen ammentamaan vettä.
Heillä oli valtavat astiat. Ne kannettiin arvokkaasti esiin.
Uusi viini kannettiin pitojen valvojan eteen.
Ajattele, jos se olisikin ollut vain vettä?
Jeesuksen oli määrä tehdä ensimmäinen ihmeensä.
Opetuslapset olivat mukana ja kaikki näkivät sen.
Tämä oli ensimmäinen Jeesuksen tekemä ihme.
Ensimmäinen ihme tapahtui julkisesti.
Tosi työläs ensimmäinen ihme.
Olisihan viinin voinut valmistaa salaa...
Vaikkapa kellarissa!
Näin ei käynyt. Se tapahtui julkisesti, kaikkien nähden.
Kyse ei ollut viinitilkasta, vaan sadoista litroista.
Se Hänen tuli tehdä.
Mikä paine siitä koitui opetuslapsille!
He eivät tehneet mitään, mutta he olivat Jeesuksen seurassa.
Joskus sekin riittää.
Olet ehkä ollut kiusaantunut uskaliaan henkilön seurassa.
Hän uskaltaa ottaa askelia, joita muut eivät uskalla.
Hän sanoo asioita, joita muut eivät uskalla.
Olet heidän seurassaan.
Heidän avatessaan suunsa toivot kuolevasi.
Pelkkä yhteenkuuluvuus aiheuttaa tämän.
Et itse sanonut mitään, mutta olet hänen seurassaan.
Olemme kansa ja pidämme toinen toisemme hengissä.
Otamme hämmästyttäviä uskon askelia.
Tunnemme kuuluvamme yhteen.
Et ajattele: "Minulla ei ole mitään tekemistä heidän kanssaan."
"En halua heitä lähelleni." Odotas vain,
kun otat tällaisen askeleen. Tunnet olevasi yksi 'heistä'.
Vaikka hokisit päivät pitkät: "En tunne heitä..."
Tunnet heidät siitä huolimatta.
Kerron yleensä isästäni. Hän oli dramaattinen persoona.
Hän halusi puhua kaikkien kanssa,
kaupoissa ja muualla.
Teeskentelyni ei auttanut: "En tunne häntä..."
Hän jatkoi sitä minusta huolimatta.
Vastaanottovirkailijat nauroivat.
Kaupassa oli miltei kaaos.
Joskus jäin ulkopuolella ja katsoin ikkunasta sisään,
kun isäni oli kaupassa.
Teeskentelin katselevani jotain leivonnaista.
Ajattelin: "En tunne häntä, en tunne häntä..."
Tunsin hänet silti.
Joskus seisoin kaupan taka-osassa,
isäni mellastaessa.
Joku tuttu saattoi tulla kauppaan
ja sanoa: "Eikös tuo ole isäsi?"
"Ei se ole isäni..."
Jotkut uskaltavat elää tällä tavalla - toiset eivät.
Kyse on uskossa elämisestä.
Meidän tarvitsee maistaa tätä ja ottaa askelia.
Joistakin tuntuu: "En uskalla. Ei siitä tullut mitään."
"En ole tuntenut uskon kantavan minua."
Mutta kun kuuntelet Jeesusta,
uskosi alkaa kantaa. Saat Häneltä tehtävän.
Opetuslapset eivät saaneet olla rauhassa.
Jeesus ei tehnyt kiusallisia asioita yksin.
Opetuslasten täytyi myös tehdä niitä,
kun Jeesus lähetti heidät.
Jeesus kokosi ihmisjoukkoja, tuhansia ihmisiä.
He alkavat kaivata ruokaa, Jeesus sanoo äkkiä...
Yksi opetuslapsista on vihjaissut, ettei ihmisillä ole ruokaa.
Ihmisten täytyisi päästä koteihinsa ruoanlaittoon.
Jeesus ei sanonut niin.
"Antakaa heille syötävää", Hän sanoo.
Paikalla oli tuhansia ihmisiä.
Jeesus sanoo: "Antakaa TE heille syötävää."
Matemaattisesti ajattelevat alkavat laskea mielessään.
Filippus laskee, miten paljon rahaa tarvitaan leivän ostamiseen.
Siitä tuskin oli apua.
Heillä ei ollut sitä, mitä tarvittiin,
"Mitä teillä sitten on?" Jeesus kysyy.
Silloin esiin tuodaan pienen pojan eväslaukku.
Jeesuksen mielestä se riittää.
Jos vain Jeesus olisi puuhannut tällaista,
opetuslapset olisivat voineet poistua paikalta
näkemästä sitä, mitä Jeesus aloitti.
Jeesus rukoilee.
Hän käskee opetuslasten jakaa ruokaa kaikille.
Opetuslapset jakavat kalaa ja leipää...
He juoksevat eri ryhmien luokse ja antavat ruokaa.
Lopulta kukaan ei halua lisää.
Jeesus kysyy, onko jotain jäänyt jäljelle.
He käyvät katsomassa. Kaksitoista korillista on jäljellä.
He saivat ottaa uskonaskeleen.
Luonnollisesti se oli täysin mahdotonta.
Mutta Jeesus sanoi heille: "Ryhtykää toimeen!"
Opetuslapset ottivat uskonaskeleen. Ehkä lainasivat uskoa Jeesukselta.
Olen epävarma heidän uskostaan. He ehkä lainasivat uskoa.
He nojautuivat Jeesuksen uskoon.
He oppivat ja palasivat kahdentoista korillisen kanssa.
Miten kauan he opettelivat?
Hetken ajan. He lähtivät soutamaan,
ja harmittelivat etteivät ottaneet leipää mukaansa.
He miettivät:"Miksemme ottaneet leipää mukaamme?"
Jeesus kysyy: "Miksi te murehditte leivästä?"
"Ettekö muista mitään?"
Ilmeisesti eivät muistaneet.
Miten monesti meidän täytyy kuulla yliluonnollisesta,
uskosta ja uskon askeleista, että toimimme?
"Suurenmoista!" ajattelemme - ja unohdamme taas kaiken.
NYT on aika herättää uskonne yliluonnolliseen!
Nyt on aika haastaa teitä uskaltamaan
ottaa askelia yhdessä Herran kanssa.
Sillä alueella, josta Herra on sinulle puhunut.
Älä mieti: "Onnistuuko tämä?"
Kysymys ei ole, onnistuuko se. Herra sanoo, että se onnistuu.
Kun Herra puhuu teille, kaikki on selvää.
Hän on antanut sen sinulle. Sinä omistat sen.
Se, mitä Hän teki puolestasi, on täydellistä.
Uskon kautta sanomme: "Otan sen. Omistan sen."
"Se on minun."
Teemme tämän uskon kautta.
Usko tulee kuulemisen kautta. Kuuntelemme ja kuuntelemme...
Kuuntelemme ja kuuntelemme
perusteellisesti, kunnes vastaväitteemme loppuvat.
Kyse ei ole sinusta vaan Hänestä!
Tarvitsemme lujan uskon.
Hänen sanansa ovat totta. Hänen työnsä on täydellinen.
Uskomme Häneen!
Uskomme JEESUKSEEN!
Siksi meitä viedään yliluonnolliseen ulottuvuuteen.
Luulemme oman voimamme olevan kaiken huippu.
Epäilemme, että kaikki epäonnistuu.
Usko Jeesukseen!
Hänelle tämä toimi ja on toiminut.
Hän on antanut, minkä antoi ja tehnyt minkä teki.
Oletteko kuulleet kalasaaliista?
"Heittäkää verkot niin saatte kalaa."
"Heittäkää verkot niin saatte kalaa"
tai "Saas nähdä, tuleeko kalaa." Siinä on suuri ero.
Useimmat kristityt heittävät verkot tähän tapaan:
"Saas nähdä, saammeko kalaa."
"Saas nähdä" ei ole uskoa.
Ei myöskään "Ehkä se onnistuu."
"Toivottavasti tällä kerralla onnistuu." Se ei ole uskoa.
Se on jotain muuta - toivoa.
"Saa nähdä" lähenee epäilystä.
"Kokeilemme ja testaamme."
Eikö se ole uskoa?
Usko on vakuuttuneisuus
asioista, joita emme näe ja ymmärrä.
Otamme esiin Heprealais- kirjeen luvun 11.
Puhumme yliluonnollisesta...
Abraham opetti minulle paljon.
Tämä veli Kenneth Hagan on nyt Herran luona.
Häntä halveksuttiin, inhottiin ja mustamaalattiin Ruotsissa.
Ihmiset eivät tienneet silloin, mistä hän puhui.
Usko oli ollut kadoksissa pitkän aikaa.
Toisille tämä oli todellinen apu.
Kuulimme, miten usko herää ja millainen usko on luonteeltaan.
Saimme jälleen muistutuksen.
Miten välttämätön yliluonnollinen ulottuvuus on!
Jeesuksen teot ovat yliluonnollisia ja merkittäviä.
Kukaan meistä ei voi käsittää sitä.
Jeesuksesta on tehty 'salonkikelpoinen'.
Hänestä voi puhua pelkäämättä, että Hän tekisi jotain.
Näin on melkein kaikkialla kristittyjen keskuudessa.
Voimme aina puhua...ilman pelkoa, että Hän tekisi jotain.
Meidän täytyy puhua Jeesuksesta niin,
että Hän tekee jotain Hän on jo tehnyt jotain.
Hän pitää sanansa.
Kuullessamme Hänen Sanansa,
tiedämme sen olevan totta!
Näin se tulee olemaan! Näin se on, kerta kaikkiaan!
Emme epäile
Jeesuksen puheen seurauksia.
Hän puhuu totta.
Miten on mahdollista, ettei totuutta puhuttaessa
tapahdu sitä mitä sanotaan?
Vaikuttaa nurinkuriselta.
Sen ymmärtäisi jos ihminen valehtelee...
Valhe ei ole totta.
Mutta kun puhumme totuutta, sanamme täytyy toteutua.
Uskon, että Jeesus puhuu totta.
Uskomme, että Hänen sanansa toteutuvat.
Se mitä Hän on tehnyt, on olemassa.
Hän on vienyt eri asiat päätökseen.
Hän on tehnyt ne valmiiksi.
Tämä on mahdollisuus sinulle ja minulle.
Katsotaanpa Heprealaiskirjettä.
Hepr. 11:1.
Siellä on uskon määritelmä
Usko on vakuuttuneisuus siitä, mitä toivotaan.
Usko on vakuuttuneisuus
sellaisesta, mitä ei ole vielä tapahtunut.
Sellaista ei voi tuntea aisteillaan.
Uskossa se on tosiasia.
Emme ole nähnyt sen tapahtuvan,
mutta uskossa se on jo tosiasia.
Kenneth Hagan kohtasi kerran erään naisen.
Naisella oli ongelmia polviensa kanssa.
Hänellä oli polvivamma.
Vamman vuoksi nainen ei voinut liikkua.
Nainen vain istui...
Istuessaan hän suureni ja suureni.
Hän istui aloillaan eikä voinut liikkua.
Hän istui ja söi.
Nainen vietiin hengelliseen kokoukseen.
Kokouksessa nainen vietiin eteen.
Hänet autettiin tuolissaan eteen. Siinä hän istui puhujakorokkeella.
Kenneth oli menossa rukoilemaan naisen puolesta.
Tilanne oli tavanomainen.
Otan tällaisen esimerkin ettei kukaan loukkaantuisi.
Meidän keskuudessamme ei ole tapahtunut tätä.
Huomaavaista, eikö vain?
Nainen istui edessä.
Kenneth kysyi, mikä polvia vaivasi.
Kenneth alkoi rukoilla. Nainen rukoili samanaikaisesti.
Nainen rukoili: "Jeesus hyvä, tee jotain. Tee jotain..."
"Jeesus hyvä, tee jotain..."
"Älä jätä minua näin...Tiedät, miten vaivalloista tämä on."
"Tiedät miten kauan ja miten vaikeaa miulla on ollut..."
"Tiedät miten olen kärsinyt. Kaikki ovat olleet hankalia."
"Painoni nousee. Jeesus hyvä, Sinun täytyy auttaa minua."
"Armahda minua." Näin nainen rukoili.
Lopulta Kenneth kysyi: "Voitko kuunnella minua hetken?"
"Ei. Jeesus hyvä..." Nainen huusi vielä kovempaa.
Hän oli vauhdissa.
"Sinun täytyy auttaa! Sinun täytyy tehdä jotain!"
"Sinun täytyy..."
"Voitko kuunnella minua?" Ei, hän ei kuunnellut.
Nainen rukoili yhä enemmän.
Hän huusi: "Jeesus, tee jotain! Miksi et tee mitään?"
Lopulta Kenneth kiihtyi hiukan.
Hän tarttui naiseen, ravisteli häntä ja sanoi:
"Nyt kuuntelet minua!"
Tämän tehdessään koko seurakunta suuttui hänelle.
Voin ymmärtää sen.
Mitä hän oikein tekee sairaalle naisraukalle?
He kiihtyivät, koska Kenneth tarttui naiseen.
Hän vaikutti olevan vihainen naiselle.
Silloin koko seurakunta suuttui.
Kokoustilanne lukkiutui.
Tilanne muistutti Jeesuksen käyntiä Nasaretissa.
Kukaan ei halunnut uskoa tai antaa vastakaikua.
Kukaan ei halunnut odottaa mitään.
Ei kukaan.
Kennethin täytyi puhua seurakunnalle.
"Rakas seurakunta," hän sanoi.
"Ymmärrättekö? Olen opettanut kokouksen ajan."
"Uskon ja toivon välillä on ero."
'Rukouksella yritämme muuttaa Herran mieltä.'
'Rukoilemme muuttaaksemme Hänen mieltään ja asennettaan.'
'Haluamme Hänen ajattelevan kärsimystämme,'
'hätäämme, tilannettamme ja kaikkia tarpeitamme.'
'Siksi Hän muuttaisi mielensä ja tarttuisi tilanteeseen.'
"Koko ajan olen puhunut tämän ja USKON välisestä erosta!"
"Uskohan on vakuuttuneisuus asioista,"
"jotka ovat jo nyt läsnä."
"Juuri NYT meillä on se, mitä Herra on antanut."
"Hän on sanonut tehneensä jotain puolestamme."
"Hän on antanut sen meille."
"Kuulemme ja asetamme uskomme siihen."
"Juuri nyt!"
"Silloin emme anele: Rakas Herra, tee jotain!"
"Sillä tavalla emme pääse osallisiksi"
"siitä, mitä Herra on tehnyt."
"Uskomalla Hänen tekoonsa tulemme osallisiksi."
Seurakunta ei käsittänyt eroavuutta.
Kenneth toisti asian yhä uudelleen.
Hän sanoi: "Ymmärrättekö, usko on NYT."
"Juuri nyt otamme vastaan jotain,"
"mikä on jo tehty. Se on tosiasia!"
"Herra on jo tehnyt sen hänen puolestaan."
Kenneth kääntyi naisen puoleen ja puhui hänelle.
Nainen alkoi rukoilla tavalliseen tapaansa.
Kenneth jatkoi naisen kanssa puhumista.
Hetken kuluttua Kenneth sanoi:
"Nyt saat mennä kotiin ja tulla takaisin."
"Käy näissä kokouksissa."
"Katsotaan, ymmärrätkö eron"
"toivon ja uskon välillä;"
"tunteittesi ja ajatuksesi ja tosiasioiden välillä."
"Jollet saa uskoa tähän,"
"tunteesi ja elämäntilanteesi eivät muutu."
Nainen lähti kotiin.
Muutaman päivän kuluttua nainen tuli eteen.
Nainen sanoi: "Laita nyt kätesi päälleni,"
"niin minä paranen."
"Yhdellä kertaa."
"Uskon Hänen tehneen sen puolestani. Omistan terveyden."
"Laita kätesi päälleni. Otan sen vastaan."
Kenneth laittoi kätensä naisen päälle.
Hän puhui naiselle: "Parane, Jeesuksen nimessä."
Nainen hyppäsi pystyyn
ja alkoi juosta ympäri kokoustiloja.
Se oli urotyö!
Hän oli vieläkin suurikokoinen.
Hän juoksi ymäri kokoustiloja ylistäen ja kiittäen Jumalaa.
Hän ei enää istunut anoen:
"Rakas, Jumala. Tee jotain..."
Hän huomasi, että Jumala oli jo tehnyt jotain.
Tämä ei ollut lainkaan yksinkertaista.
Puhuessani näin se on helppo ymmärtää.
Sinä päivänä, kun sinä ja minä...
Meillä on alueita, joilla kamppailemme,
kärsimme ja kohtaamme vaikeuksia...
Vihdoin huomaamme, että Hän on jo tehnyt sen!
Silloin voimme ottaa vastaan uskossa.
Rukousvastaus on meidän.
Meidän ei tarvitse muuttaa Jumalaa. Hän on jo hyvä.
Rukous ei voi olla tällaista: "Muutu, rakas Jumala."
"Tartu tilanteeseen. Älä ole niin negatiivinen."
"Älä asetu niin poikkiteloin. Ole vähän positiivinen."
"Ole puolellani, äläkä aiheuta hankaluuksia."
Emme rukoile tällä tavalla.
Rukoilemme Häntä, joka jo on puolellamme!
Hän on tehnyt kaiken Jeesuksen Kristuksen kautta.
Se on täytetty tosiasia!
Uskomme kautta otamme vastaan valmiin työn.
Joku ajattelee: "Tuo kuulostaa niin yksinkertaiselta."
"Todista, että asia on näin."
En voi vakuuttaa sinua.
Mutta voit kulkea tätä tietä, josta puhun.
Silloin voit saada siitä kokemuksen.
Tätä ei voi todistella järjelle.
Sinun täytyy vakuuttua sydämessäsi.
Saatuasi elävän uskon
otat vastaan sen, mitä Jumala on tehnyt puolestasi.
Herra puhuu sinulle ja minulle koko ajan,
yhä uudestaan saadaksemme uskon Hänen sanoihinsa.
Hän puhuu aina totta.
Hän on ainoa tuntemistasi henkilöistä, joka puhuu totta.
Itsesi mukaanlukien.
Hän on ainoa, joka on täysin luotettava!
Ainoastaan Hän, Jeesus!
Hän kertoo, mitä Hän on tehnyt.
Hän kertoo, mitä Hän lupaa, ja mitä Hän on antanut.
Meidän reaktiomme on: "Otamme vastaan uskossa!"
Kiitämme Häntä siitä, mihin uskomme.
Silloin saamme todellisen kokemuksen.
Joskus unohdamme tien kulun.
Luulemme, että meidän täytyy rukouksellamme muuttaa Jumala.
Yritämme muuttaa kaikkea mahdollista,
saadaksemme sen, mikä on luvattu ja tehty.
Mutta se on täytetty.
Jeesus on tehnyt kaiken.
Hänen ristinsä on voiton paikka.
Siinä Hän valmisti kaiken, mitä me tarvitsemme.
Käännymme uskoen Hänen puoleensa.
Otamme vastaan sen, mikä on jo täytetty tosiasia.
Nyt puhun ihmeestä.
Miten tulemme osallisiksi ihmeestä?
Tulemme aina ihmettelemään sitä.
Jo nimestä voimme päätellä tämän.
Asia, jonka onnistumista hämmästymme, on ihme.
Meidän ei tarvitse tietää, miten se onnistui.
Otamme ihmeen vastaan uskon kautta.
Se riittää. Ihme on tapahtunut.
Saamme kokemuksen täytetystä työstä.
Kun näemme ihmeiden tapahtuvan,
kun näemme suurenmoisten asioiden tapahtuvan,
tiedämme niiden olevan mahdottomia.
Jotkut ovat asiantuntijoita sairauksissa.
Heille tämä on vaikeaa,
koska he tietävät, mikä on mahdotonta.
'Ei tämä voi noin vain onnistua...'
'Tämä on monimutkaista.'
'Monet tekijät ovat vaikuttaneet tähän.'
'Tarvitaan pitkäaikaista hoitoa. Tarvitaan sitä ja tätä...'
Tunnemme kyllä vaikeudet.
Meidän täytyy tietää myös ratkaisu.
Tarvitsemme yliluonnollisen ratkaisun.
On tärkeämpää tuntea ratkaisu kuin ongelma.
Rukoillessani ihmisten puolesta kysyn heiltä harvoin,
mikä sairaus heillä on.
Miksi kysyisin sellaista? Enhän voi sairaudelle mitään.
Ei heidän tarvitse kertoa minulle.
Onko sinulla sellainen sairaus?
Niin...Mitä sitten?
Voin ajatella... Tuo on vaikea tapaus.
Muistatteko vanhemman pariskunnan,
joka palveli parantumisen alueella?
He harjaannuttivat ihmisiä, jotka halusivat esirukousta.
Ihmiset tulivat eteen, ja sanoivat sairautensa.
Esirukoilijoiden tuli sanoa: "Tämä on helppoa."
Se oli rohkea lähestymistapa. Pariskunnan nimi oli Hunters.
Väkeä tuli eteen.
"Minulla on syöpä." "Minä olen halvaantunut."
"Tämä on helppoa," esirukoilijat sanoivat.
Se ei tuntunut helpolta.
He sanoivat tämän, koska se oli helppoa Jumalalle.
Tämä oli tiedonanto.
Joillekin esirukoilijoista tuotti vaikeuksia
muodostaa sanat huulillaan.
Heidän mielestään se ei ollut helppoa. Se oli vaikeaa!
Sanoisivatko he, että se on helppoa kun se tuntui vaikealta?
Kyllä.
Voiko ihmisiltä vaatia tällaista?
Pitääkö sanoa asioita, jotka tuntuvat vaikeilta?
Tämä on todellinen haaste!
Mitä sinä ajattelet sanoa?
Voitko sanoa asioita, joita et täysin ymmärrä?
Et voi näyttää todeksi tai selittää sitä, mitä sanot.
Silti voit sanoa sen.
Voimme sanoa:"Olen parantunut Jeesuksen haavojen kautta."
En sano etten ole parantunut.
Sanon, että olen parantunut.
Parantuminen Jeesuksen haavojen kautta ei ole kuvitteluani.
Se on todellista.
Olen parantunut.
'Mutta parantuminen täytyy voida tarkistaa.'
'Miten voin sanoa olevani parantunut, jos en ole sitä?'
Ymmärrätkö asian laidan?
Tunnen vastustusta sanoa sellaista,
mitä emme voi tuntea aisteillamme,
ymmärryksellämme tai tunteillamme.
Emme näe, miten asia todella on.
Silti puhumme ennen kuin näemme.
Usko on vakuuttuneisuus asiasta,
jota emme näe.
Käytännössä joudut tällaiseen tilanteeseen.
Sinun täytyy sanoa jotain uskossa.
Etkä sinä näe sitä vielä.
Et huomaa etkä tunne sitä vielä.
Et voi käsittää sitä. Silti sanot sen ääneen.
Usko on vakuuttuneisuus jostain, mitä emme näe.
Näettekö, että Raamattunne puhuvat tästä?
Saatte luvan katsoa, mitä siellä lukee.
Raamatussa sanotaan näin.
Kuuletteko, että Herra sanoo näin?
"Usko on sen todellisuutta, mitä toivotaan,"
"sen näkemistä, mitä ei nähdä."
Kunpa voisimme puhua enemmän siitä, mitä emme näe!
Voisimmepa...
Voisimmepa puhua uskossa enemmän totuutta!
Tosiasiat perustuvat Jeesuksen tekoon ja sanoihin.
Meidän ei tarvitse odottaa, että näkisimme.
Meidän ei tarvitse tuntea tai huomata sitä.
Onko yliluonnollinen mielestänne työlästä?
-Ei.
-Vaikea kysymys, vai mitä?
Jotkut ajattelevat: "Pitäydyn armolahjoissa."
"Herra saa vain tulla apuun rukoillessani."
"Jumala kyllä tulee apuun."
"Hän yksinkertaisesti parantaa minut, jos haluaa."
"En jaksa jankuttaa tästä ja ottaa askelia. Asiat vain tapahtuvat."
"Hän parantaa minut, jos haluaa. Halleluja."
Tässä tapauksessa tämä 'halleluja'
saattaa olla viimeinen kyseisellä alueella.
Jumala ei tullutkaan äkkiä apuun.
Yllättäen herättyäsi et ollutkaan parantunut.
Yhä useampien uskovien on kuljettava uskon tietä.
Kun kuljemme jollain alueella uskon tietä,
aloitamme saman vaelluksen jollain toisella alueella.
Alue toisensa jälkeen omaksumme uskon aseman.
Otamme vastaan sen, minkä Jumala antaa.
Pääsemme yliluonnolliseen ulottuvuuteen.
Älä tyydy vähempään tai sinne päin!
Älä tyydy tilanteeseesi, että 'näin on hyvä.'
Älä jatka noin!
Toiset ihmiset tarvitsevat sinun kokemuksiasi.
Voit näyttää heille tietä.
"Ei se ole niin tärkeää minulle..." Se on tärkeää monille muille!
Kulje tätä tietä heidän vuokseen.
Voit olla toisille tiennäyttäjä ja opastaja.
Voit olla esimerkki ja todistus siitä, mitä Jumala on tehnyt.
Tämä on ihmeellistä!
Meitä viedään yliluonnolliseen ulottuvuuteen.
Jeesus kulki opetuslasten kanssa,
ja opetuslapset saivat täyslatauksen yliluonnollisesta.
Jeesus tunsi, että Hän voi lähettää opetuslapset pareittain.
Niin he lähtivät tekemään samoja yliluonnollisia tekoja kuin Jeesus.
Takaisin palattuaan he ovat kokeneet jotain,
mikä on ylittänyt heidän villeimmät kuvitelmansa.
He kiljuvat ilosta ja puhuvat yhteen ääneen
siitä, mitä yliluonnollista Herra oli tehnyt heidän kauttaan.
He menivät ja tekivät samoja tekoja kuin Jeesus.
Ymmärräthän, mitä meidän tulee tehdä?
Meidät on kutsuttu tekemään samoja tekoja.
Joillekin tämä on tavatonta ja kuulostaa kaukaiselta.
Olette toisessa maailmassa.
Ajattelette ihan muuta, koska tämä ei mielestänne ole ajankohtaista.
Toisille tämä on todella tärkeä mahdollisuus päästä eteenpäin.
Haluat päästä eteenpäin ja haluat haasteita.
Haluat ottaa vastaan voiman, voitelun ja uskon.
Haluat tehdä yliluonnollisia tekoja.
Jeesus haluaa opetuslapsia,
jotka seuraavat Häntä ja tekevät samoja tekoja.
Kyse on meistä, ei jostakusta muusta.
Siitä vain ilmoittautumaan.
Tässä olen! Käytä minua.
Sen Jumala tekee. Hän antaa sinun kokea tämän.
Usko on suurenmoinen kanava yliluonnollisille teoille!
Sana siitä, mitä Jeesus on tehnyt,
herättää uskon sydämessämme.
Voimme tehdä yliluonnollisia ja käsittämättömiä tekoja.
Otan vielä yhden Raamatunpaikan.
Niitä olisi vaikka miten paljon.
Katsomme Apostolien teoista lukua 14
nähdäksemme, millaista Lystrassa oli.
Paavali törmäsi siellä erääseen mieheen.
Mies oli ollut rampa syntymästään saakka.
Puhumme tästä miehestä.
Paavali tuli julistamaan... Apt. 14:9
Mihin laitoin lasini?
Tuolla ne ovat! Kiitos.
Kun Paavali oli puhunut,
mies oli istunut toisten joukossa kuuntelemassa.
Saarnan jälkeen Paavali kiinnitti katseensa mieheen.
"Paavali huomasi, että mies uskoi voivansa parantua."
Mies oli saanut uskon sydämeensä.
Hän pystyi vastaamaan yhteen Jumalalta tulevaan Sanaan.
Hän toimi Sanan mukaisesti.
Kun teillä on uskoa ja sydämenne on vakuuttunut,
tuloksena on teidän toimintanne.
Silloin Jumalan lupaukset vapautuvat.
Se mihin uskotte, tulee todelliseksi. Astutte lupauksiin.
Saamme astua pois vanhasta ja mennä uuteen.
Tuo mies istui kokouksessa.
Paavali huomasi, että miehellä oli uskoa parantumiseen.
Paavalin tarvitsi sanoa vain sana.
Mies reagoi ja toimi uskonsa mukaisesti.
Kun täytämme itsemme Jumalan Sanalla ja lupauksilla,
uskosta tulee läsnäoleva.
Odotamme vain, että saamme toimia.
Kun saamme vain kuulla käskyn tai sanan Herralta,
toimimme sen mukaisesti.
Mikään ei voi enää pidätellä sinua!
Mikään ei voi estää sinua.
Apt. 14:10 Paavali sanoo:
"Nouse seisomaan! Oikaise jalkasi."
Tätä mies ei kyennyt tekemään.
Paavali ei välittänyt kysyä: "Miten sinä voit?"
"Ethän sinä voi nousta jaloillesi." "En niin," mies olisi vastannut.
Paavali ei keskustellut siitä, mikä oli mahdotonta.
He eivät keskustelleet, miten kauan se oli ollut mahdotonta.
Ei mitään sellaista.
Paavali näki ramman miehen istumassa ja sanoi:
"Nouse seisomaan! Oikaise jalkasi."
Mies nousi seisomaan.
Rakastan näitä tapahtumia!
Ne ovat jollain tavoin äärimmäisiä ja hulluja tapauksia.
Emme voi ymmärtää, miten näin voi toimia.
"Nouse ylös, sinä, joka makaat rampana!"
Ja hän nousi!
Hän ei sanonut, mitä monet sanovat tässä tilanteessa.
"En voi. Olen rampa."
Jotkut sanovat: "En voi. Olen rampa."
Mitä silloin tapahtuu? Ei mitään.
Silloin et nouse ylös.
Jos uskot sydämessäsi, sinä nouset.
Vaikka tiedät olevasi rampa.
Kuulit sanan: "Nouse seisomaan. Oikaise jalkasi."
Sinä nouset.
Niin...
Ehkä ajattelet, että tuohan tapahtui Jeesuksen aikaan.
Sitä tapahtuu vielä tänään.
Herra tekee tällaista vieläkin.
Hän tekee ihmeitä kaikilla elämänalueilla.
Voimme jumittua erilaisiin lamaannuttaviin olosuhteisiin.
Käytännöllisesti ja inhimillisesti tilanteet näyttävät siltä,
ettemme selviä niistä koskaan.
Äkkiä Herra auttaa meidät tilanteesta.
Hän sanoo: "Tule kanssani. Nyt mennään."
Aiemmin uskoit, että olet auttamattomasti jumissa.
Äkkiä se ei merkitse mitään.
Vain Jeesuksen kanssa kulkeminen merkitsee jotain.
Pääsit tilanteesta, joka piti sinua otteessaan.
Sinulla ja minulla on tästä varmasti monia todistuksia.
Otit tällaisia harppauksia ja askelia elämässäsi.
Näin tapahtui alue alueelta.
Olet nähnyt ja todistanut, miten toiset ovat tehneet sen.
Apt. 14:10. "Mies hypähti pystyyn ja käveli."
Kansa alkoi olettaa, että paikalla oli jumalia.
Näin ei ollut.
Joku oli saarnannut Jumalan Sanaa.
Tämä ihminen oli saanut uskon sydämessään.
Annan neuvon. Älä sano: 'En voi.'
Älä sano näin, kun Herra puhuu sinulle.
Sano 'kyllä' tai tee, mitä Hän sanoo.
Voimme valmistaa sydäntämme pidemmän aikaa.
Annan esimerkin. Valmistin pitkään sydäntäni rukouksella.
Kiskoin ylös kaikki väärät juuret.
Kiskoin ne ylös voidakseni olla Herran käytössä,
kun Hän halusi käyttää minua.
Olin rukoillut ja kiskonut näitä juuria pois.
Kiskoin sekä suuria että pieniä juuria vuosien ajan.
Huusin Jumalan puoleen
ja kiskoin juuria ylös kiskomasta päästyäni.
Eräänä päivänä, kun vähiten aavistin,
Herra kehotti minua sanoutumaan irti työstäni.
En edes keksinyt ajatella, että se oli epäviisasta.
Tapaan joskus ihmisiä, jotka haluavat sanoutua irti työstään.
Neuvon heitä odottamaan ja kysyn, onko heillä toista työtä.
Ovatko he ajatelleet tai suunnitelleet tätä?
Minulla on valtavasti viisaita neuvoja heille.
En halua heidän joutuvan ikävään tilanteeseen.
Jouduin tilanteeseen, jossa Herra käski minun irtisanoutua.
En kysynyt keneltäkään. Mieleeni ei tullut kysyä neuvoa.
Sanouduin irti työstäni heti paikalla.
Minusta ei löytynyt minkäänlaista jarrua.
Kaikki esteet ja varautuneisuus
olivat täysin tiehensä temmattuja!
Sydämessäni oli suuri tila sanoa:
"Mihin haluat käyttää minua?"
"Sano, mitä haluat minun tekevän. Minä teen sen."
Kun Herra sanoi jotain, olin salamana matkalla.
Kerroin kotona Lindalle, että olin irtisanoutunut työstäni.
Hän olisi voinut sanoa: "Et sinä voi tehdä noin!"
Mutta Linda oli iloinen. "Vihdoinkin!" hän sanoi.
Ei hänellä ollut ratkaisua tilanteeseen.
Hän koki Herran vaikuttaneen tämän. Vihdoinkin se tapahtui.
Epäröinnille ei ollut sijaa.
En miettinyt kuumeisesti, sanoudunko irti työstäni vai en.
Sain sanan ja se iski täysin.
Loikkasin matkaan!
Aloin ajatella vasta jälkeenpäin.
Irtisanoutumiseen liittyy asioita, joita täytyy ajatella.
Joskus Herra vie oppimaan muita asioita.
Mikään ei ole mahdotonta Jumalalle.
Mikään ei ole mahdotonta sille, joka uskoo.
Sinulla voi olla erilaisia tarpeita.
Elämässäsi voi olla vaikeuksia tai esteitä.
Kipuilet ja kamppailet eri asioiden kanssa.
Epäselvyydet, sekavuus ja kummallisuudet...
Kaikki on mahdollista Herralle. Hän ratkaisee nämä hetkessä.
Kysymys kuuluu...
Saako Hän tehdä sen - sinulle?
Hänellä on ratkaisu.
Joskus olemme niin vakuuttuneita ratkaisusta,
että annamme Jumalalle vihjeitä siitä, miten toimia.
Rukoilemme: "Jumala, auta minua tässä..."
"Ehdotan, että teet näin ja näin..."
Sanomme, mitä Jumalan tulisi tehdä ja miten ratkaista asia.
Samalla viestitämme: "Et saa tehdä muuta. Älä tee tuota..."
Neuvoessani näin Jumalaa lukitsen oman elämäni.
Ei minun tarvitse neuvoa Häntä.
Tarvitsen Hänen apuaan-
mitä Hänen apunsa sisältääkin.
Sinun ja minun ei tarvitse tähdätä
järjen tasolla uskomiseen.
Emme usko vain sellaiseen, mikä vaikuttaa
järkevältä, sopivalta ja mahdolliselta.
Tarvitsemme sydämen uskon.
Uskomme ja olemme vakuuttuneita asioista,
jotka vaikuttavat järjettömiltä, mahdottomilta ja käsittämättömiltä.
Jumala voi tehdä sellaista joka tapauksessa.
Sinä voit astua tähän todellisuuteen,
vaikket ymmärrä kaikkea. Voit silti ottaa askeleen.
Sinä ja minä emme ole maailman napa.
Kaikki ei pyöri meidän ympärillämme.
Meillä on tärkeämpiä asioita tehtävänä.
On asioita, jotka ovat todel- lisempia kuin omat keksintömme.
Herra haastaa ja vetää meitä,
ja meidän tulee ottaa askel ja uskaltaa sanoa 'kyllä' sille.
Näin pääsemme elämään Jumalan tahdossa.
Sanonko 'kyllä' kaikelle, mitä koen?
Sinun täytyy ensin oppia tuntemaan Jumala
tietääksesi, millä tavalla Hän puhuu.
Silloin et juokse jokaisen kuulemasi äänen mukaan.
Sinun tulee oppia tuntemaan Jumalan ääni.
Opittuasi tunnistamaan Hänen äänensä
sinun tulee tietenkin seurata sitä, mitä Hän sanoo.
Alussa sanoin, että meidän täytyy oppia tuntemaan Jeesus.
Usko kuuluu yhteen Jeesuksen tuntemisen kanssa.
Sinun täytyy tuntea Jeesus tunteaksesi Hänen äänensä.
Tunnistat Herrasi, kun Hän puhuu sinulle.
Tiedät, kenelle sanot 'kyllä'.
Sanomme aina Herrallemme 'kyllä'.
Tiedämme, millainen Hänen äänensä on ja miten Hän puhuu.
Kun Hän puhuu, sanomme 'kyllä'.
Näin yliluonnollinen ulottuvuus tulee osaksi elämääsi.
Vältyt elämästä luonnollisten rajoitustesi mukaan.
Et tee vain sitä, minkä voit hyväksyä ja ymmärtää.
Rukoilemme yhdessä.
Taivaallinen Isä, kiitämme Sinua Sanastasi.
Sinun Sanasi on totuus.
Se ylittää kaiken, mitä voimme rukoilla tai ajatella.
Sinun Sanasi on totuus.
Se herättää uskon sydämessämme.
Vakuutumme siitä, mikä on järjetöntä ja mahdotonta.
Tiedämme sen olevan mahdollista Sinulle, Jumala.
Kiitos Herra, että olet vaikuttanut sydämessämme,
syvemmin ja voimakkaammin kuin aiemmin.
Olet alkanut vetää meitä yliluonnolliseen maailmaan.
Lujitat ja vahvistat asioita, joista olet meille puhunut.
Voimme ottaa askelia
ja elää todeksi sen, mihin uskomme.
Kiitos, Herra, että yliluonnollinen on meille luonnollista.
Haluamme elää sen todeksi.
Haluamme tehdä Sinun tahtosi todeksi kaikilla tasoilla.
Jeesuksen nimessä.
Seurakunta sanoi: -Amen!
-Olet saanut kuulla pastori Gunnar Berglingia.
Jos haluat kuunnella uudestaan,
saat mahdollisuuden ostaa saarnan webb-kaupastamme.
Pääset sinne kotisivuiltamme: www.arken.org.
Webb-kaupassa on helppo tehdä ostoksia.
Löydät sieltä myös kirjoja ja muuta aineistoa
pastoreiltamme Gunnar ja Linda Berglingilta.
Kaikista parasta on kuitenkin vierailla Arkenissa.
Saat kokea jumalanpalvelukset todellisuudessa.
Sunnuntaisin vietämme jumalanpalvelusta klo 10.30.
Keskiviikkoillan kokouksissamme on ylistystä, julistusta, opetusta
ja esirukousta. Kokoukset ovat klo. 19.30 keskiviikkoisin.
Tiistait ja torstait ovat myös hyvä mahdollisuus tulla käymään.
Parantumiskeskus tarjoaa silloin opetusta klo 14.
Arkenin kokouksissa on aivan erityinen piirre.
Tahdomme aina palvella Pyhän Hengen voimassa.
Sinulla on mahdollisuus saada esirukousta.
Onko sinulla tarpeita ruumiin tai sielun alueella?
On suurenmoista saada tulla käymään.
Saat kohdata Jeesuksen esirukoustilanteessa.
Vain Hän voi muuttaa elämämme.
Vain Hän antaa todellisen, syvän parantumisen.
Hän antaa voiman sieluumme ja ruumiiseemme.
Haluan kertoa myös Parantumispäivistä.
Tämä on ihana mahdollisuus.
Saat pysähtyä kaikesta elämän kiireestä.
Saat viettää täällä kaksi ja puoli päivää.
Parantumispäiviin kuuluu ruoka.
Kokeneet esirukoilijat rukoilevat puolestasi.
Saat istua mukavassa lepotuolissa tuntien ajan.
Monet esirukoilijat ovat paikalla rukoilemassa puolestasi.
Rukoilemme parantumista. Rukoilemme profeetallisesti.
Saat kohdata Jeesuksen kahden ja puolen päivän ajan.
Suurenmoinen tilaisuus.
Haluatko tietää lisää parantumis- päivistä, raamattukoulusta,
lähetystyöstä ja muista tapahtumista? Käy kotisivuillamme.
Kotisivuiltamme saat monipuolista tietoa: www.arken.org.
Kiitos tältä illalta.
Näemme jälleen. Hyvää jatkoa!
Käännös: Niina Paso
p. 045 113 6000 email: helsinki@arken.org
MIRAAKKELI FESTIVAALI TUKHOLMASSA 18-27.07.2008 Yhdistä loma ja konferenssi! Opastettuja retkiä Tukholmassa. Väkeviä kokouksia. www.arken.org