o
Hei ja tervetuloa Arken-seurakunnan
ohjelmaan "Jeesus parantaan ja eheyttää"
Raamattu on täynnä ihania esimerkkejä:
sekä sellaisia, jotka varoittavat
mutta myös sellaisia, jotka innoittavat ja rohkaisevat.
Edellisessä miestä ja naista käsittelevässä ohjelmassani
puhuimme Ananiaasta ja Safirasta.
Gunnar Bergling on tänään kanssamme studiossa.
Tämä on nyt yhdeksäs ohjelmamme ja edellisen ohjelman lopussa
mainitsimme myönteisenä esimerkkinä Priscillan ja Aquilan
mutta et ole vielä kertonut tästä esimerkistä,
josta olet kirjoittanut kirjassasi "Underordna er varandra!"
Uudessa testamentissa on kaksi avioliittoa,
joista tiedämme hieman enemmän
ja joita voimme arvioida miten ne toimivat yhdessä.
Muuten on vain viittauksia aviopareihin Jumalan seurakunnassa
tai maininta toisesta aviopuolisosta.
Tarkastelimme Ananiaan ja Safiran avioliittoa,
josta kerrotaan Apostolien tekojen viidennessä luvussa.
Voidaan sanoa, että se on ravisuttava esimerkki
siinä mielessä, että se, mitä he tekivät oli typerää ja kauheaa,
mutta heidän avioliittonsa oli hyvä.
Toisin sanoen, se oli avioliitto, jossa molemmat olivat vastuullisia
yhteiselle asialle.
He kykenivät tekemään yhteisiä päätöksiä,
myöskin taloudellisia.
He saattoivat myös tehdä typeriä yhteisiä päätöksiä.
He sopivat siitä, mitä sanoisivat, kertoessaan maansa myymisestä,
minkä summan he antaisivat seurakunnalle.
He olivat myös sopineet yhdessä valehtelevansa.
Niinpä se, että avioliitolle on hyvät edellytykset
ei tarkoita sitä, että siinä myöskin toimii oikein.
Ja näin he eivät tehneet.
Sen seurauksena he kuolivat, mikä oli traagista.
Mutta kun heidän avioliittoaan tarkastellaan,
voidaan sanoa, että se oli todella mullistava.
Siinä molemmat olivat taloudellisessa vastuussa
ja molemmat ottivat vastuun päätöksistä.
Molempia vaadittiin kertomaan, minkä päätöksen he olivat tehneet,
naiseltakin kysyttiin.
Tällainen oli aivan mahdotonta kristillisen seurakunnan ulkopuolella.
Valitettavasti tällaista tapahtuu vielä nykyäänkin.
Ajatellaan, että naiselta ei tarvitse kysyä,
mies hoitaa asian.
En ollut ajatellut tätä raamatun esimerkkiä siltä kannalta,
että avioparilla oli yhteinen vastuu ja hallinta asioista.
Jos emme katso tämän avioliiton traagista puolta
vaan heidän suhdettaan,
heidän liittoaan voidaan kutsua tiimiavioliitoksi.
Ehdot molemmille aviopuolisoille olivat tasa-arvoiset
ja he kykenivät yhdessä järjestämään elämänsä,
ottamaan siitä myös vastuun
ja antamaan toisilleen vapauden ja mahdollisuuden.
Aviopuolisot siis keskustelivat, minne menisivät ja mitä tekisivät.
Tämä oli täysin uutta.
Ananiaan ja Safiran jälkeen meillä on sitten Priscilla ja Aquila.
Hehän ovat hieman miellyttävämpiä
sen tähden, että he tekivät hyviä päätöksiä,
mutta he työskentelivät täsmälleen samalla tavalla.
Kirjassani mainitaan, että jokainen ihminen toimii useilla tasoilla.
On ikäänkuin ammatillinen taso
ja sitten on ihmissuhteiden taso
ja hengellinen taso.
Nämä eri tasot eivät korvaa toisiaan,
joten kun jollakin tasolla tapahtuu muutoksia
se ei tarkoita, että muutkin tasot samanaikaisesti muuttuvat.
Niinpä jos esimerkiksi menee naimisiin,
se ei tarkoita sitä, ettei voisi hoitaa samoja hengellisiä tehtäviä,
kun ihmissuhdetasolla on tapahtunut muutos.
Naimisiin mennessä ihmissuhdetaso muuttuu:
aikaisemmin elin yksin, mutta nyt olen naimisissa.
Se, että olen liitossa, ei tarkoita sitä,
ettei minulla saisi enää olla mitään hengellisiä tehtäviä.
Se ei myöskään tarkoita sitä, että vaihtaisin tai lopettaisin työni.
Se tarkoittaa vain sitä, että ihmissuhdetasolla
olen yhteenliitetty ja liitossa sen henkilön kanssa,
jonka olen valinnut aviopuolisokseni.
Näytät vähän miettiväiseltä...
Siis, kun syntyy ihmissuhde toisen ihmisen kanssa
ja kun solmitaan liitto, siihen ei sisälly sitä,
että luovun oikeuksistani määrätä, mitä työtä teen
tai luovun oikeuksistani seurata Jumalaa
vaan minä vain luovun oikeudestani etsiä elinkumppania.
Sillä nyt olen valinnut yhden ja sulkenut pois kaikki toiset.
Tätä liiton solmiminen merkitsee.
Valitsen yhden kumppanin, jonka kanssa haluan elää koko elämän.
Hänelle minun tulee olla uskollinen
mutta se ei tarkoita sitä, että en saisi pitää työtäni tai
etten saisi palvella Jumalaani.
Haluaisinhan tietää jo etukäteen,
jos näin ei saisi tehdä.
Silloinhan olisi selvää,
että muilla tasoilla voisi menettää kaikkea mahdollista,
mutta näin ei ole.
Jokaisella on oikeus palvella Jumalaa vaikka olisikin naimisissa.
Voitko vielä toistaa ne eri tasot, jotka mainitsit.
Ihmissuhdetasolla on kyse siitä, että olemme
naimattomia tai naimisissa,
lasten suhteesta vanhempiinsa tai vanhempien suhteesta lapsiinsa.
Sitten meillä on ammatillinen taso.
Meillä on ammatti, johon olemme kouluttautuneet,
meillä on velvollisuudet huoltajina jne.
Sitten on hengellinen taso, jolla palvelemme Jumalaa.
Sen voi tehdä monella eri tavalla
riippuen kutsumuksesta, lahjoista ja varustuksesta.
Eli jos yksi elämän osasista muuttuu,
se ei lainkaan tarkoita sitä,
että muidenkin osasten täytyy muuttua.
Nämä voivat tietysti muuttua, mutta eivät automaattisesti.
Asia ei siis ole niin, että jos teen jonkin valinnan tai muutoksen,
esimerkiksi vaihdan työpaikkaa,
se ei tarkoita sitä, että minun tulisi ottaa avioero.
Eli olen edelleenkin naimisissa, vaikka vaihdankin työpaikkaa.
Voisi ajatella, että tämä on itsestään selvää.
Aivan, kaikilla tasoilla on yhtä itsestään selvää.
Kun asiaa ajattelee,
niin olisi järjetöntä, jos vaikutus olisi tällainen.
Se ei voi myöskään vaikuttaa
hengellisiin tehtäviin eikä hengelliseen kutsumukseen.
Jeesuksen opetuslapsena ollaan ilman erityistä kehoitusta,
vaikka mennäänkin naimisiin.
Mutta jos jollakin on enemmän tehtäviä kuin
todistaminen tai joskus kirkossa käyminen
eli jos osallistuu johonkin enempään hengellisellä alueella,
silloin voi tulla kysymykseen se,
että keskustellaan, voiko enää naimisiin mentyään jatkaa näissä.
Näin voi tapahtua perinteessä.
Onko se mielestäsi tavallista?
Kyllä, se on tavallista, jos pyöritään siellä,
missä on hyvin vahva käsitys siitä miten miehen ja naisen tehtävät
ja roolit avioliitossa eroavat toisistaan,
siitä miten vastuut jaetaan
ja mitä oikeuksia kummallakin on.
Jos kyseessä on kristillinen, raamatun kuvailema avioliitto,
niin havaitaan, että oikeudet ja mahdollisuudet ovat tasa-arvoiset.
Kuvaan tulevat myös eri lahjat ja kyvyt,
jotka kaikki asetetaan yhteiselle pohjalle.
Molemmilla on nyt käytössään tämä yhteinen pohja niin,
että toista palvellaan näillä lahjoilla, joita on.
Näitä lahjoja ei ryöstetä pois siinä mielessä,
että niiden käyttäminen kiellettäisiin.
Tässä on suuri ero.
Avioliittoa ajatellen tässä on suuri siunaus, voima ja ihanuus.
Jos tätä toteuttaa, niin löytää jotakin, joka rikastuttaa elämää,
samalla kun saa mahdollisuuden rikastuttaa toisen ihmisen elämää.
Toista voi tukea ajatuksissa,
jotka koskevat kutsumusta, lahjoja ja tehtäviä niin,
että niitä voi kehittää
ja innostaa tätä tulemaan siksi, joksi Jumala on tarkoittanut.
Kun vihimme aviopariksi haluavia sanomme: "Nyt katsomme teitä
nähdäksemme, onnistutteko tehtävässänne
saada toinen kukoistamaan, kehittymään ja olemaan ihana niin,
että mikään elävä ei jää uinumaan
vaan kaikki herää eloon ja todella saavuttaa mahdollisuutensa."
On selvää ja oikein, että vihittäessä toivotaan,
että näin tulee käymään.
Näyttää kuitenkin siltä, että monet joutuvat jonkinlaiseen umpikujaan.
Näin voi käydä, jos ei ole varannut aikaa ennen vihkimistä
toistensa kanssa keskusteluun elämää koskevista asioista,
vaan on lipsahtanut esiaviolliseen suhteeseen,
joka on tullut hyvin seksuaaliseksi.
Silloin keskustellaan paljon vähemmän.
Mahdollisuus keskustella asioista etukäteen menetetään
jos aloitetaan seksuaalinen suhde ennen avioliittoa.
Mutta jos näin ei tapahdu ennen avioliittoa
ja asioista keskustellaan, toisiinsa tutustutaan
ja keskustellaan kysymyksistä, jotka ovat elämässä tärkeitä,
voidaan alkaa ymmärtää, millainen avioliitosta on tulossa,
millaisen liiton solmii
ja millaisia ovat ehdot tässä liitossa.
Näin välttytään siltä, että asioita ilmaantuu yllätyksinä
tai että joutuu kieltämään minuutensa,
vaan asioista tiedetään etukäteen, ja ne kohdataan avoimin silmin.
Silloin tietää, mitä toinen odottaa suhteelta,
miten hän siihen suhtautuu
ja mitä toinen ajattelee oikeudesta vaikuttaa toisen elämään.
Näistä keskustellaan ja tiedetään, että nämä ovat pelisäännöt.
Näin vältytään siltä, että havaitaan yhtäkkiä,
ettei olekaan oikeutta päättää
eikä oikeutta käyttää omia rahojaan
tai että ei olekaan yhtään rahaa
tai mitä tahansa, joka voi äkkiä sukeltaa esiin
tai ettei enää saakaan käydä työssä.
Joku voi ajatella, että on itsestään selvää
että vain minä hankin nyt elannon.
Näistä siis täytyy keskustella etukäteen.
Kun katsomme tätä raamatussa olevaa
Aquilan ja Priscillan avioliittoa,
näemme, että tässä on aviopari,
joka on yhtä kaikilla kolmella tasolla.
Molemmilla näyttää olleen sama teltantekijän ammatti.
He siis työskentelivät yhdessä
ja kun he tapasivat Paavalin, joka myöskin oli teltantekijä,
niin tämä teki työtä yhdessä heidän kanssaan
ei vain Aquilan, miehen, kanssa vaan heidän molempien kanssa.
He tekivät siis yhteistyötä sillä tasolla.
He olivat myöskin seurakunnanjohtajia,
seurakunnan, joka kokoontui heidän talossaan.
Se ei kokoontunut vain Aquilan talossa, vaan heidän talossaan.
On ainutlaatuista, että käytetään sanaa "heidän"
sanan "hänen" sijasta.
He siis omistivat yhdessä,
he tekivät työtä ja ansaitsivat rahaa yhdessä.
Ei tietystikään tarvitse olla samassa työssä,
jotta omaisuus olisi yhteinen.
Sitten heillä oli yhteinen tehtävä johtaa seurakuntaa.
Heidän suhteessaan tapahtui muutos, kun he menivät avioliittoon
ja heistä tuli aviopuolisoita.
Heillä oli edelleenkin työnsä
ja heillä kummallakin oli yhä hengellisiä tehtäviä.
Jopa erilaisia hengellisiä tehtäviään
kumpikin saattoi jatkaa ja kehittää.
Katsotaan joitakin tekstejä,
tämä on niin erityislaatuista.
Se on niin hienoa,
että voisi ajatella onko tällaista olemassakaan.
Minusta on hieman surullista, että on vain yksi esimerkki,
mutta toisaalta yksikin esimerkki riittää.
Aivan, myönteisiä esimerkkejä on yksi.
Esimerkkimme Ananiaasta ja Safirasta liittyy samaan asiaan.
Heidän ensimmäisestä tapaamisestaan kerrotaan
Apostolien tekojen luvussa 18.
Siellä sanotaan, että Paavali tapasi Aquila-nimisen juutalaisen,
joka oli Pontoksesta kotoisin
ja oli äskettäin tullut Italiasta vaimonsa Priscillan kanssa.
Claudius oli nimittäin karkottanut Roomasta kaikki juutalaiset.
Paavali meni heidän luokseen ja,
koska hänellä oli sama ammatti kuin heillä,
ei sama ammatti kuin Aquilalla, vaan sama ammatti kuin molemmilla,
niin hän jäi heidän luokseen
ja he työskentelivät yhdessä.
He olivat nimittäin ammatiltaan teltantekijöitä.
Siinä oli paljon "he" - ja "yhdessä"- sanoja.
Niinpä he alkoivat toimia yhdessä
ja hieman myös matkustelivat eri paikkoihin.
Kun pääsemme luvun 18 jakeeseen 26,
he tapasivat Apollos-nimisen miehen
ja hän oli saarnannut hyvin innokkaasti
ja Aquila ja Priscilla olivat kuunnellet häntä.
Kuunneltuaan Apollosta
Aquila ja Priscilla ottivat hänet huostaansa
ja perehdyttivät hänet tarkemmin Jumalan tiehen.
Tässä oli hengellisesti kypsä aviopari
jotka itse olivat opettajia ja saarnaajia.
Kuunnellessaan Apollosta he havaitsivat,
että hän ei ollut täysin perillä asioista.
Niin, että hän puhui niin hyvin kuin osasi,
mutta hän tunsi vain Johanneksen kasteen.
Mutta hän puhui Herran tiestä ja oli rohkea.
He antoivat hänelle opetusta
ja hänen palvelunsa kehittyi voimallisesti, niin,
että hänestä tuli
todellinen Jumalan sanan puolustaja ja julistaja.
Roomalaiskirjeen luvussa 16 jakeissa 3 - 5
heidät mainitaan jälleen, kun eri henkilöitä tervehditään.
Näistä kahdesta sanotaan: "Tervehtikää Priscaa ja Aquilaa,
työtovereitani Kristuksessa Jeesuksessa."
Paavali siis kutsuu heitä työtovereikseen Kristuksessa.
Tämä tarkoittaa sitä, että heillä oli hengellinen palvelutehtävä.
Paavali kirjoittaa: "He ovat panneet henkensä allttiiksi
minun takiani ja heitä kiittävät minun lisäkseni
myös kaikki pakanuudesta kääntyneiden seurakunnat.
Sanokaa terveisiä myös
heidän talossaan kokoontuvalle seurakunnalle."
Tässä sanotaan jälleen: "heidän" talossaan,
mitä toisinaan ei huomioida
eikä ymmärretä, että tässä puhutaan heidän yhteisestä talostaan,
jossa he yhdessä johtivat seurakuntaa.
Toisessakin raamatunkohdassa tämä mainitaan:
Ensimmäisen korinttilaiskirjeen luvussa 16 jakeessa19:
"Aasian maakunnan seurakunnat lähettävät teille terveisensä.
Myös Aquila ja Prisca ja heidän kodissaan kokoontuva seurakunta
lähettävät teille paljon terveisiä Herran nimeen."
Heidät mainitaan ennen tervehdystä heidän johtamalleen seurakunnalle.
Tässä meillä on siis tiimiavioliitto,
joka on tasa-arvoinen
ja tekee työtä yhdessä
avioliitossaan, ammatissaan ja hengellisissä tehtävissään.
Tässä on esikuva meille kaikille kristillisen seurakunnan jäsenille
tarkastellessamme avioliittoa.
Meidän tulisi ottaa heidät esikuviksemme.
Meidän ei tule katsoa Abrahamia ja Saaraa esikuvinamme,
olkoon heidän avioliittonsa sitten kuinka hyvä tahansa.
Tässä meillä on kuva kristillisestä avioliitosta.
Meidän ei myöskään tule tarkastella miehen ja naisen välistä suhdetta
syntiinlankeemuksen jälkeisen ajan näkökulmasta.
Näin tehdään tavallisesti kun pohditaan,
miten miehen ja naisen tulisi suhtautua toisiinsa.
Kuva Jumalan suunnitelmasta vääristyi,
kun synti tuli mukaan suhteeseen.
Sillä synti pilasi suhteen
mutta tultuaan Jeesus korjasi tämän suhteen ennalleen niin,
että meidän on jälleen mahdollista olla tasa-arvoisia
niinkuin oli alussa.
Meidän tulee siis tarkastella aikaa
ennen syntiinkankeemusta tai ristin jälkeen.
Puhuttaessa ajasta ennen syntiinlakeemusta
viitataan Adamin ja Eevaan suhteeseen.
On ihanaa nähdä, kuinka pelastussuunnitelmaa tarvittiin
eli suhde korjattiin.
Sitähän painotettiin valtavasti, että suhde meni pilalle
syntiinlankeemuksen jälkeen.
Syntiinkankeemuksessahan suhde särkyi,
ensiksikin ihmisen ja Jumalan välinen suhde
sitten myös miehen ja naisen välinen suhde meni pilalle.
Tilanne säilyi muuttumattomana
kunnes Jeesus tuli.
Hän tuli pelastamaan ihmisen
synnistä ja syntiinlankeemuksen seurauksista.
Niinpä kun mietimme miten meidän tulisi suhtautua toisiimme
tai miten miesten ja naisten tulisi olla yhdessä,
emme voi ottaa mallia ajasta, joka tuli syntiinlankeemuksen jälkeen
ja ajasta ennen ristiä
vaan malli tulee ottaa ajasta, joka tuli
ristin jälkeen tai ajasta ennen syntiinlankeemusta .
Haluan painottaa tätä, koska muuten emme ymmärrä oikein,
kuinka kummallisesti voi oppia olemaan riippuvainen.
Nainen on syntiinlankeemuksesta lähtien
tullut kummallisesti riippuvaiseksi miehestä
ja mies on alkanut käyttää hyväkseen ja painostaa naista.
Tämä ei voi millään lailla kuvastaa Herran rakkautta ihmisiä kohtaan
eikä Herran hyvyyttä tai Hänen suunnitelmaansa.
Herra ei koskaan sanonut syntiinlankeemuksen jälkeen,
että näin oli hyvä.
Vaan näin Hän sanoi sen jälkeen,
kun Hänen oma suunnitelmansa toteutui ennen syntiinlankeemusta,
kun Hän oli luonut ihmisen, miehen ja naisen.
Hänen suunnitelmansa oli, että nämä liittyisivät toisiinsa,
ja miestä käsketäänkin jättämään isänsä ja äitinsä
ja liittymään vaimoonsa.
Mies saa erityisen kehoituksen liittyä vaimoonsa.
Syntiinlankeemuksen jälkeen tilanne tuli päinvastaiseksi.
Nainen tuli riippuvaiseksi miehestä
ja miehen tuli vallita naista.
Näin siis syntyi väärä vallitsemis-, riippuvaisuussuhde
ja vähitellen tällaiseen suhteeseen on totuttu.
Ajatellaan ja sanotaan, että nyt mies huolehtii naisesta
tai mies kantaa naista kuin palkintoa,
suojelee ja ruokkii häntä
niin, että naisen tulee pysyä kotona hoitamassa lapsia.
On saatu hyvin yksipuolinen kuva siitä, mihin nainen kykenee,
tai mihin hän voi osallistua.
Lasten hoitamisessa ei ole mitään väärää,
mutta tällä tavoin ajatellaan,
että nainen voi osallistua johonkin vain ihmissuhdetasolla,
mutta ei ammatillisella tasolla
eikä hengellisellä tasolla mihinkään,
missä vaikutettaisiin moniin ihmisiin
enempää kuin vain rukousryhmän jäsenenä.
Mutta Herra on selvästi avannut tämän uudessa liitossa
ja se on ihmeellistä.
Kun ensimmäinen seurakunta syntyi helluntaipäivänä,
kuultiin vapautuksen huuto: "Nyt täyttyy Joelin profetia,
ja Herran Henki vuodatetaan kaiken lihan päälle!"
Apostolien tekojen luvussa 2 jakeessa 17 sanotaan:
"Viimeisinä päivinä, sanoo Jumala, minä vuodatan Henkeni
kaikkiin ihmisiin. Teidän poikanne ja tyttärenne profetoivat,
nuorukaiset näkevät näkyjä ja vanhukset ennusunia."
Tässä vedetään yhtäkkiä kaikki sukupolvet mukaan
ja molemmat sukupuolet otetaan mukaan
puettavaksi Jumalan voimalla, jotta he tekisivät Jumalan tahdon,
varustettavaksi, jotta he voisivat palvella Jumalan valtakunnassa.
Tämä koskee sekä miehiä ja naisia että nuoria ja vanhoja.
Uusi aika on koittanut
ja uusi liitto on perustettu.
Tässä vapautetaan myös mies ja nainen.
Tässä kaikuu pasuunan ääni kirkkaasti:
" Uusi liitto on alkanut, eheytymisen aika on koittanut,
synti on voitettu, saatana tallattu Jeesuksen jalkojen alle
ja voitto on saavutettu."
Minun täytyy sanoa, että näiden ohjelmien aikana
olen saanut paljon uusia näkökulmia
ja ymmärrän, että asiassa voi vielä löytää paljon uutta.
Tällä kertaa lopetamme tämän sarjan tähän,
mutta toivon, että palaamme aiheeseen vielä uudelleen.
Ainakin täällä seurakunnassa teemme niin.
Meillä on kohta naiskonferenssi, miesseminaari ja paljon muuta
ja sinä ehkä kirjoitat uusia kirjoja.
Nämä kirjat loppuvat pian, joten kannattaa pitää kiirettä.
Voit hankkia kaikki nämä ohjelmat yhdeksän videon pakettina
ja saada itsellesi kaiken sen opetuksen,
jonka Gunnar on jakanut näissä ohjelmissa.
Hänen kirjojaankin on täällä seurakunnassamme.
Voit siis soittaa meille numeroon: 08-584 606 60
tai lähettää meille sähköpostia.
Olemme myös saaneet paljon kysymyksiä katsojilta
ja Gunnar vastaa mielellään useampiinkin,
sähköpostiosoitteemme on: info@arken.org
Kiitos teille ja tapaamme jälleen! Hei, hei!
Suomennos: Heikki Järvenpää
Yhteystiedot: Arken Helisnki p. 045-113 60 00 Email: helsinki@arken.org Forsamlingen Arken I Sverige p. +46 8 5888 40 00 Email: info@arken.org