Minulla on yhteensä viisi lasta. Vanhin on vielä koulussa.
Hän on jo 19-vuotias eikä saa enää valtiolta tukea.
Toisista lapsista valtio maksaa yhteisen summan tililleni.
Lapsilisää maksetaan alle 200 euroa.
Minulla on neljä lasta.
19-, 17-, 11- ja 8-vuotias.
Saan lapsilisää 115 euroa.
Sosiaalivirasto tukee asunnonvuokraa.
Siinä kaikki.
Asunnosta maksettuani, jää ruokarahaa noin 120 euroa.
Lisäksi sillä rahalla täytyy saada vaatteita, koulutarvikkeita...
Yksinhuoltajia on paljon.
Jos minulla olisi mies ja hän olisi käynyt töissä,
asunnosta pitäisi maksaa itse.
Mutta asunnot ovat kalliita.
Talvella, kun ulkona on kylmä, maksan kolmiosta 450-470 euroa.
Se on paljon.
Ruokarahaa ei jää.
Viimeiset kaksi vuotta olen käynyt kirkossa pyytämässä apua.
Suomalaiset tuovat ruokaa.
Olen elänyt aika tavallista elämää;
käynyt tarhassa, koulussa ja opiskellut.
Kasvoin hyvässä perheessä.
Elämä eteni mallikkaasti eikä kukaan osannut aavistaakaan,
mutta päädyin kuitenkin huumeisiin ja alkoholiin.
Kun tulin tänne, en edes tiennyt, että tämä on huumekoti.
Vanhempani toivat minut tänne.
Lähdin, koska jonnekin oli mentävä.
En tiennyt, että tämä on kristitty keskus.
Alussa ajattelin, miten pystyisin olemaan ja työskentelemään
9 kuukautta tällaisessa loukossa.
En uskonut kestäväni vieroitushoidossa edes 9 kuukautta.
Ajan myötä Jumala kosketti minua
eri kaupungeista saapuneiden pastoreiden ja saarnajien kautta.
Olin ehkä onnekas, kun sain heidän avullaan tehdä parannuksen.
Yksin se olisi ehkä ollut paljon vaikeampaa.
Nyt minulla on enää vähän vieroitushoitoa jäljellä.
Puoli vuotta on kulunut, enkä ole vielä lukenut Raamattua läpi.
Haluan oppia tuntemaan Jeesuksen paremmin
ja ymmärrän, mitä Hän on minulle tehnyt.
Armeijan jälkeen en jatkanut opiskelua.
Yritin hankkia rahaa epärehellisin keinoin,
mikä tuohon aikaan osoittautui helpoksi.
Kuvaan astuivat huumeet, joille annoin suuren osan elämästäni.
Käytin 10 vuotta heroiinia, mikä johti vakaviin seurauksiin.
Ennen kaikkea täytyy sanoa, että vanhempani yrittivät
eri keinoin auttaa minua.
Minua vietiin lääkäriin ja sairaaloihin,
jotta pääsisin pois siitä tilan- teesta ja seurasta, jossa olin.
Mikään ei kuitenkaan auttanut.
Äiti oli varmaankin jo menettänyt kaiken toivonsa,
kun sattumalta löysi asuinalueeltamme ilmoituksen,
jossa luvattiin apua narkomaaneille.
Hän soitti puhelinnumeroon ja puhui keskuksen johtajan kanssa.
Kaksi vuotta hän yritti taivutella minua lähtemään,
ja minä vielä vastustelin.
Lopulta viime vuoden joulukuussa olosuhteet olivat jo sellaiset,
ettei ulospääsyä ollut ja niinpä tulin tänne.
Elämäni muuttui täysin - päästä varpaisiin. Koin heräämisen.
Sain tietysti fyysisen terveyden, mutta ennen sitäkään
Jumala ei jättänyt minua, vaan antoi minulle voimaa ja terveyttä.
Ennen kaikkea mieleni on uudistunut ja nyt näen maailman todellisena
enkä enää ruusunpunaisten silmälasien läpi.
Olen oppinut arvostamaan elämää ja lähimmäisiäni.
On mahtava tunne, kun saa antaa elämänsä Jumalalle.
Elämä Jeesuksen kanssa ylittää kaiken muun nautinnon.
Mikään huume ei vedä vertoja sille, mitä Jeesus sinulle antaa.
Suomennos: Sonja Mattayev ja Sanna Pitko