År 1078 -
fick munken Anselm av Canterbury världen att häpna med argumentet: -
Om det är möjligt att Gud kan existera -
så följer logiskt att Gud måste existera.
Det kallas Det ontologiska argumentet (hur saker är och existerar).
Och det har splittrat filosoferna sedan dess.
1800-talstalsfilosofen Schopenhauer kallade det "ett charmigt skämt".
Men många framträdande 1900-talsfilosofer -
som Hartshorne, Malcolm och Plantinga menar att det är giltigt.
Här är det: -
Gud kan definieras som det största tänkbara.
Om någon är större än Gud skulle DEN varelsen vara Gud.
En maximalt fullkomlig varelse måste vara: -
Allsmäktig, allvetande och moraliskt perfekt -
i varje möjlig värld.
Möjliga världar är hur världen skulle ha kunnat vara.
Att säga att något existerar i en möjlig värld innebär -
att om världen vore så, skulle detta ha existerat.
Enhörningar existerar inte i den faktiska världen -
men de skulle ha kunnat.
Därför existerar enhörningar i vissa tänkbara världar.
Men en gift ungkarl kan inte existera i någon möjlig värld.
Idén med en gift ogift man är inte logiskt sammanhängande.
Det kan omöjligt existera.
Om det är möjligt att en maximalt fullkomlig varelse existerar -
då kan vi säga att han existerar i en möjlig värld.
Men en maximalt fullkomlig varelse är inte verkligen det -
om den bara existerade i vissa möjliga världar.
Maximalt fullkomlig är ju allsmäktig allvetande och moraliskt perfekt -
i VARJE tänkbar värld.
Om en maximalt fullkomlig varelse existerar i någon tänkbar värld -
då existerar den i varje tänkbar värld.
Alltså existerar den även i den faktiska världen.
Så en största tänkbara varelse existerar verkligen.
Så ateisterna tvingas inte bara hävda att Gud inte existerar -
utan att det är omöjligt att Gud kan existera.
Här är det ontologiska argumentet.
Punkt 2-6 är ganska okontroversiella.
Men 1: En Maximalt Fullkomlig Varelse KAN existera?
Om Gud som idé kan visas vara logiskt ohållbar, faller argumentet.
Är tanken på en maximalt fullkomlig varelse absurd?
Som en gift ungkarl, en kvadratiskt cirkel, eller en doft av blått?
Det verkar inte så.
Tanken på en allsmäktig, allvetande moraliskt perfekt varelse -
i varje tänkbar värld är logiskt sammanhängande.
Är inte argumentet giltigt för vad som helst?
Som att "En maximalt fullkomlig pizza skulle kunna existera -
därför existerar en sådan pizza."
Konceptet pizza liknar dock inte en maximalt fullkomlig varelse.
Det finns inga inneboende värden som gör pizzor fullkomliga.
En extra skiva salami skulle öka dess fullkomlighet.
Vi vet inte vad som gör en pizza fullkomlig.
Tunn botten, tjock botten? Extra ost? Ansjovis?
Det beror på ätarens smak.
Därtill måste pizzan existera i varje logiskt tänkbar värld.
Men då kunde den inte ätas så då vore det ingen riktig pizza.
Idén med en maximalt fullkomlig pizza -
är inte logiskt följdriktig.
Tanken på Gud är däremot en intuitivt följdriktig idé.
Därför är Guds existens möjlig.
Och det ontologiska argumentet visar att -
om Gud kan tänkas existera, så existerar verkligen Gud.
Översättning: Magnus Lindborg Himlen TV7