1078. a jahmatas maailma Canterbury munk Anselm väitega,
et kui on isegi võimalus, et Jumal eksisteerib,
siis on loogiline väita, et Ta eksisteeribki.
Anselmi väidet hakati kutsuma ontoloogiliseks argumendiks.
Sellest ajast saati eraldab see filosoofe.
19. sajandi saksa filosoof Arthur Schopenhauer
nimetas seda sarmikaks naljaks.
Paljud 20. saj. kuulsad filosoofid nagu Hartshorne,
Malcolm ja Plantinga leiavad, et argument on mõistlik.
Jumalat võib defineerida kui suurimat mõeldavat olevust.
Kui miski oleks Jumalast suurem, siis see oleks ise Jumal.
Suurim mõeldav olend peaks olema kõikvõimas,
kõiketeadev ja moraalselt veatu igas võimalikus maailmas.
Võimalikud maailmad
on lihtsalt maailmad, mis oleksid võinud olla.
Väita, et miski eksisteerib võimalikus maailmas on sama,
kui öelda, et kui maailm oleks selline, siis see olevus eksisteeriks.
Näiteks, kuigi ükssarvikuid pole päris elus olemas, on võimalus,
et nad oleksid võinud eksisteerida mingis võimalikus maailmas.
Siiski, abielus poissmeest
ei eksisteeri üheski võimalikus maailmas,
sest idee abielus poissmehest on loogilise seoseta.
Kui on võimalik, et suurim mõeldav olevus eksisteerib,
saame väita, et ta eksisteerib mingis võimalikus maailmas.
Suurim mõeldav olevus ei oleks nii võimas,
kui see eksisteeriks ainult mõnes võimalikus maailmas.
Suurim võimalik olevus peaks olema kõikvõimas,
kõiketeadev ja moraalselt veatu igas võimalikus maailmas.
Seega mõelgem sellest, et kui nii suur olevus eksisteerib
mingis sellises maailmas, eksisteerib see kõigis maailmates.
Kui see eksisteerib kõigis maailmates, siis ka pärismaailmas.
Seega suurim mõeldav olevus eksisteerib ka päriselt.
Ateistid jäävad selle juurde, et Jumal mitte ainult ei eksisteeri
vaid Jumalal ei olegi võimalik eksiseerida.
Ontoloogilise argumendi kokkuvõttes olevad väited
on otsekohesed ja enamasti vaieldamatud.
Kas suurima mõeldava olevuse eksistents on võimalik?
Kui mõte Jumalast on loogilise seoseta,
ei ole see argument tõene.
Kas idee suurest olevusest on absurdne
nagu abielus poissmees, kolmnurkne ring või sinine lõhn?
See ei näi nii.
Arusaam kõikvõimsast, kõiketeadvast ja moraalselt ideaalsest olevusest,
kes eksisteerib igas maailmas, on igati loogiline idee.
Saaksime seda näidet muuta ning seostada seda kõigega?
Näiteks ütleme, et suurim mõeldav pitsa eksisteerib,
seega kas suurim mõeldav pitsa ongi päriselt olemas.
Siiski, idee suurimast mõeldavast pitsast
ei ole sama nagu idee suurimast mõeldavast olevusest.
Pitsal ei ole omaseid väärtusi, mis teevad pitsa suurepäraseks.
Alati võib pitsal olla veel üks lisand, mis teeb selle paremaks.
Pole isegi selge,
millised omadused teevad pitsa suurepäraseks.
Õhuke või paks põhi, topeltkogus juustu või anšoovis.
Suurepärasus sõltub tarbija maitsest.
Teiseks, suurim mõeldav pitsa
peaks eksisteerima kõigis maailmades.
See tähendaks, et pitsa ei oleks söödav.
Seega see polekski pitsa, sest kui pitsa on söödav,
idee suurimast mõeldavast pitsast muutuks loogiliselt seosetuks.
Teisalt aga idee Jumalast on intuitiivselt loogiline.
Seega on Jumala olemasolu võimalik.
Ontoloogiline argumendi kohaselt,
kui Jumala eksistents on võimalik, siis Jumal ongi päriselt olemas.
Tõlge: Kairi Mänd