Voiko ihminen olla hyvä ilman Jumalaa?
ATEISTI
Hämmästyttävää! Tässä on kiistämätön todiste siitä, -
että ihminen voi olla hyvä uskomatta Jumalaan.
Hetkinen. Kysymys ei ollut: Voitko olla hyvä uskomatta Jumalaan?
Vaan: Voitko olla hyvä ilman Jumalaa?
Ongelma on tämä: Jos Jumalaa ei ole, mihin perustuu -
objektiivinen käsitys hyvästä ja pahasta, oikeasta ja väärästä?
Jos Jumalaa ei ole, ei ole myöskään objektiivisia moraaliarvoja.
Ilman objektiivista kiintopistettä emme näet pysty sanomaan, -
milloin jokin on oikeinpäin tai päälaellaan.
Jumalan luonne toimii objektiivisena kiintopisteenä moraaliarvoille.
Se on mitta, jota vasten tekoja ja päätöksiä arvioidaan.
Ilman Jumalaa ei ole objektiivista kiintopistettä.
Jäljelle jää vain yksittäisen ihmisen näkemys, -
joka ei ole oikeampi kuin muiden näkemykset.
Tällainen moraali on subjektiivinen.
Se on kuin mieltymys mansikkajääte- löön: subjektiivinen, ei objektiivinen.
Se ei päde muihin ihmisiin.
Samoin subjektiivinen moraali pätee vain kantajaansa.
Se ei päde muihin eikä sido muita.
Ilman Jumalaa "maailmassa ei voi olla pahaa eikä hyvää, -
ainoastaan sokea, säälimätön välinpitämättömyys." ― R. Dawkins.
Jumala ilmaisi moraalisen luontonsa käskyinä.
Ne toimivat moraalisten velvollisuuksien perustana.
Esimerkiksi Jumalan rakkaus ilmenee käskyssä: -
"Rakasta lähimmäistäsi niin kuin itseäsi."
Sen perusteella voimme pitää -
anteliaisuutta, uhrautuvuutta ja tasa-arvoa objektiivisena hyvyytenä.
Voimme tuomita ahneuden, riiston ja syrjinnän objektiivisena pahuutena.
Siitä syntyy pulma: Onko jokin hyvää, koska Jumala tahtoo sitä, -
vai tahtooko Jumala jotakin, koska se on hyvää? Ei kumpaakaan.
Pikemminkin Jumala tahtoo jotakin, koska Hän on hyvä.
Jumala on moraaliarvojen mitta -
aivan kuten musiikkiesitys on hifi-tallenteen mitta.
Mitä enemmän tallenne vastaa alku- peräistä esitystä, sitä parempi se on.
Samaten: mitä paremmin teko vastaa Jumalan luontoa, sitä parempi se on.
Jos ateismi on oikeassa, ei ole olemassa perimmäistä mittaa -
eikä siten moraalisia velvollisuuksia.
Kuka sitten määrittää moraalin? Ei kukaan.
Ateisteille ihmiset ovat vain luonnon sattumia, kehittyneitä eläimiä.
Eläimillä ei ole moraalisia velvollisuuksia toisiaan kohtaan.
Kun kissa tappaa hiiren, se ei riko moraalia.
Se vain toimii kissan tavoin. Jos Jumalaa ei ole, -
samoin mitään ihmisen tekoa ei sovi pitää moraalisesti oikeana tai vääränä.
Ongelmana on, että hyvä ja paha sekä oikea ja väärä ovat olemassa.
Aistikokemuksemme mukaan fyysinen maailma on objektiivisesti todellinen.
Samoin moraalinen kokemuksemme todistaa, -
että moraaliarvot ovat objektiivisesti todellisia. Aina kun sanomme: -
"Ei ole reilua! Tuo oli väärin!" -
todistamme uskovamme objektiiviseen moraaliin.
Tiedämme, että pedofilia, rasismi ja terrorismi ovat väärin -
kaikille kaikkina aikoina.
Onko se vain mieltymys tai mielipide? Ei.
"Se, joka väittää, että on moraalisesti hyväksyttävää raiskata pikkulapsi, -
on yhtä väärässä kuin se, joka väittää, että 2 + 2 = 5." ― M. Ruse.
Tämä kaikki luo moraalisen argumen- tin Jumalan olemassaolon puolesta.
Jos Jumalaa ei ole, ei ole objektiivisia moraaliarvoja eikä -velvollisuuksia.
Mutta objektiivisia moraaliarvoja ja -velvollisuuksia on olemassa.
Siksi Jumala on olemassa.
Ateismi ei tue yleistä, jokapäiväistä moraalitodellisuutta.
Objektiivisen moraalin olemassaolo -
todistaa kiistatta Jumalan olemassaolosta.
Suomennos: Marianne Tenetz