Kas võid olla Jumalata hea?
Uurime.
(ateist)
Märkimisväärne.
Tõestus, et võid olla hea, ilma Jumalasse uskumata.
Oota.
Küsimus polnud,
kas võid olla hea Jumalasse uskumata
vaid kas võid olla hea, kui Jumalat ei ole olemas.
Probleem on järgnev.
Kui Jumalat ei ole,
kuidas hinnata head ja halba või õiget ja väära?
Kui Jumalat ei ole olemas, pole ka moraalseid väärtuseid.
Põhjus on järgnev.
Objektiivse tugipunktita
ei saa me öelda, kas miski on üleval või all.
Jumala loomus annab
objektiivse aluse moraalsetele väärtustele.
See on standard,
millest lähtuvad kõik me otsused ja teod.
Kui Jumalat ei ole olemas, puudub ka objektiivne alus.
Meile jääb üksnes ühe inimese vaatenurk,
mis pole tähtsam kui kellegi teise oma.
Taoline moraal on subjektiivne, mitte objektiivne.
Näiteks nagu eelistus vaarikajäätisele.
Eelistus on subjektis ehk isikus, mitte objektis ehk asjas.
Seega ei kehti see teistele.
Samuti kehtib subjektiivne moraal
üksnes üksikindiviidile ega kehti kellelegi teisele.
Maailmas, kus pole Jumalat, ei saa olla kurja ega head,
üksnes pime ja halastamatu ükskõiksus.
Jumal näitab meile moraalset loomust käskudes.
Need on moraalse kohustuse aluseks.
Näiteks Jumala armastav olemus
väljendub käsus "armasta ligimest nagu iseennast".
Selle käsu alusel saame hinnata,
kas miski on hea, nt lahkus, ohvrimeelsus ja võrdsus.
Samuti saame nimetada millegi halvaks
nagu nt ahnuse, väärkohtlemise ja diskrimineerimise.
See tõstatab probleemi,
kas miski on hea, sest Jumal käsib seda
või on Jumal käsib midagi, sest see on hea.
Kumbki pole õige.
Pigem käsib Jumal midagi, sest Ta ise on hea.
Jumal on moraalsete standardite mõõdupuu,
täpselt nagu elavesitluses muusika tagab kvaliteetse salvestuse.
Mida enam kõlab salvestus originaali moodi, seda parem see on.
Mida lähemal on teatud tegu
Jumala moraalsele loomusele, seda parem see tegu on.
Kui ateism on tõene, puudub ka üldine standard,
mistõttu ei ole olemas moraalset vastutust ega kohustusi.
Kes või mis on seadnud meile sellised kohustused?
Eikeegi.
Ateisti jaoks on inimesed
pelgalt looduse vead, kõrgelt arenenud loomad.
Loomadel puuduvad moraalsed kohustused üksteise vastu.
Kui kass tapab hiire, ei ole ta teinud midagi moraalivastast.
Kass on lihtsalt kass.
Kui Jumal ei eksisteeri,
peaksime käsitlema inimlikku käitumist samal viisil.
Ühtki tegu ei peaks nimetama õigeks või vääraks.
Probleem seisneb selles,
et hea või halb ja õige või hea eksisteerivad siiski.
Samamoodi nagu meeltega tajume,
et füüsiline maailm on objektiivselt reaalne.
Moraalse kogemus kinnitab, et needki on olemas.
Iga kord, kui ütled:
"Kuule, see pole õiglane vaid vale ning ülekohus!",
kinnitad, et usud moraalsete väärtuste olemasolu.
Oleme veendunud,
et lapse väärkohtlemine, rassiline diskrimineerimine
ning terrorism on vale kõikide silmis ja alati.
Kas see on isiklik eelistus või arvamus?
Ei.
Kes ütleb, et väikelaste vägistamine on õigustatud,
eksib samal määral, kui öeldes, et 2+2=5.
Seda kinnitab moraalne argument Jumala olemasolu küsimuses.
Kui Jumal ei eksisteeri,
pole olemas ka moraalseid väärtusi ja kohustusi.
Siiski on moraalsed väärtused ning kohustused olemas.
Seetõttu Jumal eksisteerib.
Ateism ei suuda kinnitada tõsiasja,
mida me kõik oma igapäevaelus kogeme.
Objektiivse moraali olemasolu viitab otseselt Jumala olemasolule.
MÕISTUSPÄRANE USK
Tõlge: Mailis Mägi