Kasvatus ei aina ole niin helppoa.
Joskus miettii, että olisipa käynyt hyvän kasvatuskurssin, -
että olisi täydellinen isä tai äiti.
Joskus kannamme mukanamme ikäviä ja -
ehkä traumaattisiakin kokemuksia, -
jotka tekevät vanhemmuudesta todella ison haasteen.
Raamattu kuitenkin rohkaisee meitä.
Nimittäin Raamattu kertoo kasvatuksestakin, -
vaikka sen tärkein sanoma on pelastussanoma Jeesuksesta.
Se kertoo myös perheestä ja perhe-elämästä.
Tänään katsomme ensimmäistä perhettä.
Kun puhumme ensimmäisestä perheestä, emme puhu paratiisista, -
koska ensimmäinen perhe ei syntynyt paratiisiin.
Ensimmäiseen perheeseen syntyi kaksi poikaa, Kain ja Aabel.
Kain oli esikoinen ja toinen poika oli Aabel.
Tietenkin, jos kaikki olisi mennyt hyvin, -
niin perhe-elämäkin olisi ollut onnellista.
Näemme kuitenkin 1. Mooseksen kirjan luvusta 4, -
että siinä kävi kaikkea muuta kuin onnellisesti.
1. Moos. 4:8: "Ja Kain sanoi veljellensä Aabelille: -
'Menkäämme kedolle'. Ja heidän kedolla ollessansa -
Kain karkasi veljensä Aabelin kimppuun ja tappoi hänet."
Miksi näin kävi?
Maailman ensimmäinen perhe, ja isoveli tappaa nuoremman veljen.
Todella järkyttävä, traaginen, aivan kauhea tarina.
Miksi näin tapahtui?
No, on hyvä mennä taaksepäin ja miettiä perheen lähtökohtia.
Adam ja Eeva paratiisissa. Kaunista. Kaikki oli täydellistä.
Yhtäkkiä heidät karkotettiin sieltä.
Pelko, syyllisyys, häpeä, kylmyys.
Mitä kaikkea he joutuivat kohtaamaan! Tätä emme aina mieti: -
millainen oli ensimmäisen perheen ilmapiiri ja lähtökohta?
Nyt on ilmiselvää, että kun heidät karkotettiin paratiisista, -
he joutuivat hankkimaan elantonsa itse. Ja niin Jumala sanoikin.
Näemme tyypillisen perheen, jossa isä Adam on täysin poissaoleva.
Hän on täysin työn taakoittama. Yhtäkkiä pitää viljellä maata, -
mitä hän ei ole ikinä tehnyt, hankkia elantoa.
Ei ole edes miettinyt, miten se tehdään. Piti osata metsästää.
Kaikki piti tehdä yhtäkkiä itse. Ei ollut enää paratiisin kotia.
Sekin piti jotenkin hoitaa.
Näemme siis täysin poissaolevan isän.
Entäs äiti? Varmasti häpeän ja syyllisyyden taakoittama.
Varmaan voi olla synnytyksen jälkeistä masennustakin.
Ainakin tunnetasolla äitikin varmaan oli hyvin rikki ja poissaoleva.
Tällaiseen ilmapiiriin syntyi Kain.
Raamattu ei puhu tästä enkä väitä, että kaikki tämä on täysin totta, -
mutta hyvin luultavasti ilmapiiri oli tällainen.
Uskon, että heilläkin keskenään oli aika paljon riitaa.
Tulikohan Adam joku päivä "kotiin" ja kysyi Eevalta: -
"Miksi söit siitä puusta?" Ja Eeva vastasi: -
"No, mikset estänyt minua? Olit siinä vieressä."
He tajusivat, minkä kaiken olivat menettäneet.
Tähän ilmapiiriin syntyi Kain.
Tästä näkökulmasta tämä pieni poika tuskin sai rakkautta yhtään.
Sen lisäksi hän luultavasti myös koki nälkää.
Ei se metsästys aina onnistunut -
eikä peltojen raivaus sujunut päivässä -
puhumattakaan siitä, milloin ensimmäinen sato saadaan.
Tällaisessa ilmapiirissä Kain syntyy.
Luultavasti sydän täynnä kaipuuta rakkauteen, -
jota hän ei saanut eikä löytänyt.
Hän syntyi - ja yritti selvitä, yritti selvitä ja yritti selvitä.
Sitten syntyi Aabel.
Oliko Aabelin syntyessä ehkä ensimmäinen pelto jo kynnetty -
ja ruokaa oli jo niin, että oli paremmat olot, -
Aabelille löytyi myös aikaa, yhteistä aikaa?
Ehkä pahin kipu oli jo käyty läpi.
Elämä ei enää ollut niin ahdistavaa.
Ehkä Aabel sai rakkauttakin.
Tässä Kain tuo ensimmäisenä uhrin Jumalalle.
Minusta tämä puhuu siitä, että Kain etsii rakkautta Jumalalta.
Hän etsii Jumalaa ja sitä, mikä antaisi hänelle lohtua.
Hän tuo uhrin, mikä kertoo siitä, että hän oli oppinut tekemään niin.
Adamkin teki niin eli toi uhrin Jumalalle.
Hän ja Abel toivat molemmat uhrin.
Jumala ei kuitenkaan hyväksynyt Kain uhria.
Emme tiedä taustaa. Raamattu ei kerro enempää taustasta.
Raamatun mukaan syntien sovituk- seksi tarvitaan aina valuvaa verta.
Joku siis todella kantaa ne synnit -
ja on se syntiuhri, joka kantaa synnit puolestamme.
VT:n aikaan temppelissä aina uhrattiin joku eläin.
Eläin sovitti synnit kuolemalla, kuten Jeesus meidän syntimme.
Kain toi vain hedelmiä.
Sellainen uhri ei voi sovittaa syntejä.
Tässä kerrotaan sitten, -
että se oli selkeästi Kainille se viimeinen tippa.
Jumala ei silti hylkää häntä, vaan kysyy suoraan: -
"Miksi olet vihastunut, ja miksi hahmosi synkistyy?"
Jumala näkee Kainin sydämen ja välittää hänestä, -
mutta selkeästi tämä oli viimeinen pisara Kainille.
Hän ei ollut koskaan ehkä kokenut rakkautta.
Hän yritti aina kaikkensa, eikä tämäkään onnistunut!
Aabelin uhri hyväksytään, minun ei! Aabel on muutenkin saanut kaiken.
Hän on äidin ja isän - ja nyt Jumalankin lellikki.
Se oli viimeinen pisara!
Näin näemme, että Kainin teko oli rakkaudettomuuden hedelmää.
Sinullakin voi olla samoja haasteita.
Et ole kokenut rakkautta syntymä- kodissasi. Olet jäänyt sitä vaille.
Kannat siitä tuskaa, ahdistusta.
Sen takia voi olla vaikeaa olla isä, vaikeaa olla äiti.
Voi olla, että kannat asioita, joita et ole koskaan käynyt läpi.
Jos kannamme syyllisyyttä, häpeää, katkeruutta, ehkä vihaakin, -
emmekä käy niitä läpi, niin ne tulevat avioliittoon, perheeseen -
ja voivat pilata todella paljon.
Jumala yritti tarjota Kainille apua kohtaamalla Kainin.
Meidänkin tulee tuoda ne asiat Jumalalle.
Me haemme apua, jos asiat tuntuvat niin kipeiltä, -
että ne on pakko jakaa jollekin ihmisellekin.
Silloin on syytä hakea apua -
seurakunnasta, pastoreilta, terapeuteilta, psykologilta, -
mikä ikinä kanava tuntuu sinulle parhaimmalta.
Älä jää kantamaan niitä kipuja mukanasi.
Älä kanna sitä tuskaa mukanasi. Älä kanna niitä haavoja mukanasi.
Ymmärrä, että Jumala haluaa auttaa ja parantaa sinua, -
jotta ne eivät mene seuraavalle sukupolvelle, vaan se olisi vapaa.
Tässä anteeksianto on lopulta se avain, joka tuo vapauden.
Anteeksianto - ja sovinto. Siitä ei aina puhuta.
En tarkoita sitä, että meidän tulee vaan antaa anteeksi -
ja hyväksyä se meille tehty paha, jos meitä on kohdeltu väärin.
On tärkeää saada puhua siitä ja tuoda esiin tehty vääryys.
Mutta jotta me voimme jättää sen ja olla siitä vapaita, -
niin anteeksianto on ainoa tie vapauteen.
Minulla itselläni oli todella rakastavat vanhemmat.
Huomasinkin siinä teini-iässä, että harvinaisenkin rakastavat.
Silti hekään eivät olleet täydellisiä.
Opiskelin Turussa ja isä tuli käymään. Olisin niin toivonut, -
että hän olisi näyttänyt rakkautta ja välittänyt.
Muistan erään erityisen kerran, kun isällä oli selvästi muita kiireitä.
Hänen ajatuksensa olivat koko ajan muualla ja tuntui tosi pahalle.
Silloin Jumala näytti minulle, että isä on kuka on -
omasta taustastaan johtuen.
Jos annat anteeksi hänelle, niin minä voin korvata sen rakkauden, -
mitä hän ei ole voinut antaa. Voin täyttää sinut Isäni rakkaudella.
Saat parantua ja sitten päästää isäsi, -
mutta ensin pitää antaa hänelle anteeksi -
ja antaa hänet kokonaan minulle. Niin minä tein.
Annoin anteeksi ja päästin kaikista vaatimuksistani.
En enää hakenut häneltä sitä rakkautta, vaan yksin Taivaan Isältä.
Kun sydän ei enää hakenut ihmisiltä rakkautta, vaan yksin Häneltä, -
niin Hän täytti sydämeni ja sain parantua.
Sitten pystyin jakamaan sitä rakkautta omille lapsilleni.
Tee siis se. Muista, että Taivaan Isä rakastaa sinua -
ja haluaa parantaa kaikki haavasi. Aamen.
Sitten katsojakysymys. Tänne saa mielellään lähettää kysymyksiä.
Osoitteen näet ruudussa.
Lähettäkää rohkeasti. Haluamme oikeasti auttaa.
Kun olen tehnyt väärin lastani kohtaan, -
niin pitääkö minun pyytää anteeksi? Hyvä kysymys.
Pitääkö pyytää aikuisena, vanhempana, anteeksi, -
jos kohtelee lasta kaltoin tai tekee väärin.
Vastaus on: Ehdottomasti!
Joskus vanhempi ei uskalla tai halua pyytää anteeksi, -
koska hän ajattelee menettävänsä auktoriteettinsa.
Se on kuitenkin juuri päinvastoin.
Kun huoltajana/vanhempana pyydät anteeksi, -
kun selkeästi olet toiminut väärin, se kasvattaa luottamusta lapsessa.
Toiseksi se antaa upean esimerkin lapsellesi siitä, -
miten tulee toimia, kun tekee väärin.
Muuten on iso ristiriita, -
jos minun vanhempana ei tarvitse pyytää anteeksi, -
mutta sinun lapsena täytyy. Se luo valtavan ristiriidan -
ja kantaa vain huonoa hedelmää.
Kun rehellisesti ja nöyrästi pyydämme anteeksi väärin tehtyämme, -
se luo luottamusta ja läheisyyttä, ymmärrystä, armollisuutta -
ja näyttää lapselle hyvää ja oikeaa esimerkkiä.
Näin tulee toimia. Aamen.
Sinun ei tarvitse kasvatuksessa olla yksin. Suomessa on -
kristillistä kasvatusta tukevia kristillisiä kouluja/päiväkoteja -
seurakuntien lisäksi. Jos haluat tietää lisää meidän työstämme, -
koulustamme ja päiväkodistamme, niin käy nettisivuillamme.
Osoitteen näet ruudussa.
Sieltä voi tilata esimerkiksi uutiskirjeemme ja näitä kirjoja, -
jotka auttavat esimerkiksi kasvatuksessa.
Näitten kirjojen tärkein anti on, -
että opit tuntemaan Jumalaa paremmin.
Kun opit tuntemaan Taivaan Isää paremmin, -
niin kaikki muukin sujuu paremmin.
Siis siunausta, voimia, viisautta kasvatukseen ja tiedä, -
ettet ollenkaan ole yksin. Tänne voi lähettää lisää kysymyksiä -
ja myös rukouspyyntöjä. Rukoilemme jokaisen lähettäjän puolesta.
Siunausta!
Lasten kasvatus on todella tärkeä asia.
Siksi tätäkin ohjelmaa tuotetaan.
Voit olla mukana tukemassa juuri tätä ohjelmaa -
soittamalla numeroon 0600-10177.
Voit myös käyttää ruudussa näkyvää tilinumeroa.
Ole siunattu ja tiedä, että tukiessasi TV7:ää -
tuet kristillistä työtä tässä maassa. Aamen.
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare