Kui seda, millest täna saates räägime, poleks juhtunud,
üks kolmandik kogu Uuest testamendist oleks jäänud kirjutamata.
Püha Vaim valatakse välja. Peetrus ja Johannes suurkohtu ees.
Stefanos visatakse kividega surnuks. Nõidus kaotab lahingu.
APOSTLITE TEOD
Tere tulemast meiega koos uurima Apostlite tegusid.
Meil on väga põnev peatükk käsil, mis räägib sellest,
kuidas kristlaste tagakiusajast sai evangeeliumi kuulutaja.
Seda peatükki saab jagada neljaks: Raev, kriis, pöördumine ja kasv.
Loeme ja vaatame, mis juhtus.
Aino, kas loeksid paar esimest salmi?
Ap 9:1-2: "Aga Saulus, kes ikka veel paiskas tapmisähvardusi Issanda
jüngrite vastu, läks ülempreestri juurde ning palus temalt kirja
Damaskuse sünagoogidele, et kui ta iial peaks leidma mõne
usuteel käijaist, olgu mehi või naisi, võiks neid aheldatult tuua
Jeruusalemma."
Miks Saulus vihkas jüngreid?
Sauluse nime on mainitud eelnevalt Apostlite tegudes kolm korda
7. peatüki lõpupoole.
Kui Stefanos tapeti, tunnistajad jätsid oma riided Sauluse juurde
ja tema valvas neid.
Saulus oli kindlasti üks nendest, keda Stefanose kõne puudutas.
Öeldi, et mitmed preestrid tulid usule Jeruusalemmas
tänu Stefanosele.
Paljud nendest olid Sauluse sõbrad.
See ajas Sauluse vihale.
7. ja 8. peatüki vahel öeldakse, et Saulus oli samuti tema
ehk Stefanose hukkamise poolt.
8. peatüki 3. salm: "Ent Saulus hakkas laastama kogudust, käis mööda kodasid
ning vedas kaasa mehi ja naisi ning andis need vangi."
Sauluse sees tõusis viha. Sõna "laastama" algtähenduses
tähendab seda, kuidas kiskja tapab jõhkralt oma saaklooma.
Saulus raevutses. Ta oli olnud Gamalieli õpilane.
Gamaliel oli see, kes ütles suurkohtus, et kui see nõu või tegu on
inimestest, siis see läheb tühja, aga kui see on Jumalast,
ei suuda teie seda hävitada. Ta taastas sellega tasakaalu.
Saulus aga mõistis Stefanose hukkamisel, et see Gamalieli
nõuanne oli olnud vale.
Juutide ja selle uue suuna vahel ei olnud võimalik luua
rahumeelset kooselu.
Võib-olla pettumus selles, et Gamalieli nõuanne ei toiminud,
tekitas tema sees raevu.
Siin kohas, mida lugesime, Saulus on ikka täis viha,
läks Damaskusesse.
Paulus räägib 9. peatüki lugu uuesti Apostlite tegude 22. ja 26. peatükis.
Need hilisemad kirjakohad valgustavad seda olukorda meile.
Kuigi Saulus oli noormees, ta oli mõjuvõimsal positsioonil.
Hiljem ta räägib endast ja ütleb:
"Kui neid tapeti, hääletasin selle poolt."
Selle kohaselt võib arvata, et Saulus oli Juutide Sanhedrini
70-liikmelise nõukogu liige.
Samas ta oli noor ja selle liikmed olid tavaliselt eakamad.
Sellele ei ole tõestust leitud, kas ta oli liige või mitte.
Vähemalt oli tal võimalik minna ülempreestri juurde ja
saada tema käest volituse kiusata taga kristlaseid.
Ta läks Damaskusesse ja seda on ka vaidlustatud,
kas Jeruusalemma ülempreestritel oli mingeid volitusi Damaskuses.
Tõenäoline vastus on see, et Damaskuse kristlased
olid põgenenud sinna Jeruusalemmast Sauluse tagakiusu ajal ja
sellepärast ülempreestrid arvasid, et kuna need on Jeruusalemma
kodanikud, võivad nad neid kinni võtta ka Damaskuses.
Millal Damaskuse reis leidis aset?
See võis olla aastal 33, 3 aastat peale Jeesuse surma ja ülestõusmist.
Peale nelipühipäeva sündmuseid.
Palju aega ei olnud möödunud, aga kogudus oli kasvanud märgatavalt.
Kogudusest oli saanud oht Jeruusalemmas juba siis.
Paulus räägib oma eelmisest elust Apostlite tegude 26:9-10:
"Mina ise olin ka kunagi arvamisel, et ma pean kõigiti vastu tegutsema
Jeesuse Naatsaretlase nimele. Seda ma tegingi Jeruusalemmas ning
ma vangistasin palju pühi inimesi." "Ja kui neid hukati, ma andsin
oma hääle selle poolt." Salmid 11-12: "Oma pöörases raevus
kiusasin neid taga ka välismaa linnades. Kui ma siis neis asjus läksin
Damaskusesse ülempreestritelt saadud meelevalla ja eriloaga."
Paulus räägib siin aastakümneid hiljem nendest juhtumitest.
Loeme 3. salmist edasi. Kas loeksid meile, Timo?
Ap 9:3-9: "Kui ta oli sinna minemas ja lähenes Damaskusele,
välgatas äkitselt taevast tema ümber valgus ja ta kukkus maa peale maha
ja kuulis üht häält, mis talle ütles: "Saul, Saul, miks sa mind taga kiusad?"
Aga tema ütles: "Isand, kes sa oled?" Ja hääl vastas: "Mina olen Jeesus,
keda sa taga kiusad. Kuid tõuse püsti ja mine linna, seal öeldakse sulle,
mida sa pead tegema." Mehed, kes temaga koos käisid teed,
seisid sõnatult; nad kuulsid küll häält, ei näinud aga kedagi.
Aga Saulus tõusis maast üles, ja oma silmi avades ei näinud midagi.
Ning ta viidi kättpidi talutades Damaskusesse. Ja kolm päeva
oli ta pime, ei söönud ega joonud."
Kui see valgus sähvatas, mis siis tegelikult juhtus?
Hea küsimus. Seda on püütud mingil moel seletada.
Ise usun, et Jeesus ilmus talle ja see ei nõua mingeid seletusi.
Aga päris paljud on kirjutanud, et see oli epilepsia hoog.
Paljudel suurtel meestel oli epilepsia, aga ma ei usu,
et see siin oli epilepsia hoog.
Ühtegi korda peale seda juhtumit ei räägita meile millestki,
mis võiks viidata epilepsiale Pauluse elus.
Ei räägita ka ettevalmistustest enne reisile minekut,
et arvestada võimalike hoogudega.
Ma ei usu, et see oli epilepsia.
Osad on seletanud seda nii, et Saulus tundis end süüdi
Stefanose surmas ja võitles sellega oma mõtetes.
Teekond oli pikk, 220 km Jeruusalemmast Damaskusesse.
Ratsutades selle teekonna läbimine kestis nädal aega.
See on piisav aeg paljude asjade läbi mõtlemiseks.
Keegi on väitnud, et selline kokku kukkumine on psüühiliselt
ära seletatav kui inimene kannab meeletut süükoormat enda peal.
Viis, kuidas Jeesus Paulusega suhtles, ei olnud väga tavapärane.
Piiblis Jeesus ütleb: "Ma seisan ukse taga ja koputan,
kui keegi kuuleb mu häält ja avab mulle ukse,
tulen tema juurde elama."
Siin loos Jeesus ei koputanud vaid ta lõi Sauluse pikali maha.
See oli pigem nagu nokaut.
See oli erijuhtum ja Saulusel oli eriline ülesanne.
Sellepärast Jumal kasutas ebatavalist käitumisviisi.
Saulus jäi pimedaks, ei söönud ega joonud, kriis kestis edasi.
Siis tuli muutus. Leena, palun loe 10. salmist edasi.
Ap 9:10-16: "Ent Damaskuses oli üks jünger, Hananias nimi,
ja Issand ütles temale nägemuses: "Hananias!" Tema vastas:
"Issand, vaata, siin ma olen!" Issand ütles talle: "Tõuse ja mine
tänavale, mida kutsutakse Sirgeks, ja otsi Juuda kojas üles
Tarsosest pärit Sauluse-nimeline mees, sest vaata, tema palvetab ja
on nägemuses näinud üht meest, Hananias nimi, sisse astuvat ja
käed tema peale panevat, et ta nägemise tagasi saaks."
Hananias aga vastas: "Issand, ma olen paljudelt kuulnud sellest mehest,
kui palju kurja ta on teinud sinu pühadele Jeruusalemmas,
ja siingi on tal ülempreestrite käest meelevald aheldada kõiki,
kes sinu nime appi hüüavad." Aga Issand ütles talle:
"Mine, sest tema on mul valitud tööriist minu nime kandma rahvaste ja kuningate
ja Iisraeli laste ette, sest mina tahan talle näidata, mida kõike ta peab
kannatama minu nime pärast."
See olukord avas ukse välja sellest kriisist.
Tähtis ülesanne oli Hananias- nimelisel jüngril.
Ülesanne ei olnud tema jaoks lihtne. Kui Issand palus tal minna
Sauluse juurde, Hananias vastas: "Issand, mul on sulle natuke
informatsiooni sellest mehest, las ma räägin..."
Aga ta oli ikkagi alandlik. Kui Issand ütles,
et sellest hoolimata mine, olen valinud välja selle mehe,
Hananias kuuletus ja läks.
Juba siis Issand ütles, et Saulusel saab olema tähtis ülesanne
tunnistada Jeesuse nime maailma rahvastele ja kuningatele
ning ka Iisraeli rahvale. Ta saab kannatama Jeesuse nime pärast.
See oli sõnum, millest Hananias mõistis, et Issand tahab võtta Sauluse
endale ja hakata teda kasutama.
Kui Saulus kuulis seda, see oli ka talle tähtis sõnum.
Ta oli kiusanud kristlaseid taga ja Jeesus ilmus talle, öeldes:
"Ma olen see Jeesus, keda sa taga kiusad."
See oli tema jaoks täielik paljastus. Mis minust nüüd saab?
Miks rõhutatakse seda, et Saulus palvetas.
Kas see pole juutide jaoks normaalne?
Jah, see on juudi ja teoloogi jaoks väga loomulik pidada igapäevaseid
palvehetki. Aga usun, et palvel ja palvel on suur vahe.
See, miks Sauluse palve erineb siin kõigist ta eelnevatest palvetest,
on abitus, mis on väga tähtis asi palvetamisel.
Nagu Saulus hiljem Pauluse-nimelisena kirjutab: "Samuti tuleb ka Vaim
appi meie nõtrusele: me ju ei tea, kuidas palvetada, nõnda nagu peab,
kuid Vaim ise palub meie eest sõnatute ägamistega."
Paulus mõtles sellega, et Püha Vaim palvetab pühade eest.
Jumala lastena me oleme nõrgad ja pühad.
Siin Saulusest, tugevast tagakiusajast, oli saanud nõrk.
Kõiki neid eelnevaid palveid ei võetud arvesse.
Jeesus ütles: "Nüüd ta palvetab!"
Palve puhul see, mida öeldakse, millises asendis, kus kohas,
millise tooniga või häälega, ei loe, loeb südamehoiak.
Palve kui pöördumine Jeesuse poole.
Hananias läks tema juurde ja Issand ütles, et Saulus on seda unes näinud.
Ta oli näinud, et Hananias-nimeline mees on tulemas.
Mõlemad olid sisemiselt ette valmistatud kohtuma teineteisega.
Loeme salmid 17-19.
Siis Hananias läks ja astus sisse sinna kotta ja, pannud oma käed
Sauluse peale, ütles: "Saul, vend, Issand on mu läkitanud - Jeesus,
kes end sulle näitas teel, mida mööda sa tulid, et sa jälle
näeksid ja saaksid täis Püha Vaimu." Ja kohe langes Sauluse silmadelt otsekui
soomuseid ja ta nägi jälle. Ta tõusis püsti ja laskis enese ristida.
Ja kui ta oli toitu võtnud, sai ta tagasi oma jõu. Saulus oli siis
mõned päevad Damaskuses jüngrite juures"
Siin on huvitav olukord. Saulus oli Damaskuses kolm päeva
söömata ja joomata. Seda aega kirjeldab hästi see,
mida Issand ütles talle ilmudes. Apostlite teod 26:14 öeldakse,
et Issand ütles veel Saulusele: "Raskeks läheb sul astla vastu
takka üles lüüa!" See oli Jeesuse sõnum Saulusele, mida me ei
leia 9. peatükist aga Paulus räägib sellest aastaid hiljem.
Saulusel oli astlaid, mis tegid talle muret.
Stefanose surm oli üks nendest. Ta tundis end süüdi selles ja
valetunnistajate leidmises. Kui Stefanos rääkis sellest,
et nad pole ise ka hoidnud kinni seadusest, sellest ebaõnnestumisest
oli saanud Saulusele koorem. Ta sõprade päästetud saamine
rõhus teda ja Pühale Vaimule vastuseismine, millest Stefanos rääkis.
"Te seisata vastu Pühale Vaimule nagu teie isad."
Kristlaste tagakiusamine ei takistanud neid ja nad jätkasid kuulutamist.
Jeesuse elu ja surm oli tema jaoks ka raske.
Paulus räägib kirjas korintlastele: "Kas ma ei ole näinud Jeesus Kristust?"
Saulus oli Jeruusalemmas tol ajal, kui Jeesus suri.
Ta koges, et oli füüsiliselt näinud Jeesust
Apostlite ametisse asetatud isikutelt nõuti, et nad olid tundnud
Jeesust isiklikult.
Kõik need asjad olid Sauluse jaoks suured koormad, astlad.
Ma suudan hästi ette kujutada olukorda, kui Hananias tuli ta juurde.
Mida Hananias oleks öelnud, kui Püha Vaim poleks teda juhtinud?
Ta oleks öelnud: "Sina, kurjategija, tulid siia meid tapma!
See on ainult aus, mis sinuga toimub. See on karistus su pattude eest!
Sa lähed põrgu!"
Aga mis Hananias tegelikult ütles? Ta pani oma käed Sauluse peale
ja ütles: "Saulus, mu vend." Nende sõnadega ta võttis
Sauluse vastu otse Issanda sülle.
Ta ütles: "Issand on mu läkitanud, et sa jälle näeksid ja saaksid täis
Püha Vaimu." Ta sai oma nägemise tagasi, tõusis püsti ja ta ristiti.
Ta sai Jumala koguduse liikmeks.
See on tore lause: "Ja kui ta oli toitu võtnud, sai ta tagasi oma jõu."
Ma kujutan ette, kuidas Saulus sai oma nägemise tagasi ja siis
Hananias valmistas talle maitsva söögi ja nad tähistasid seda päeva koos.
Toidulaua osadust peeti Piiblis väga tähtsaks.
Loeme veel edasi alates 19. salmi lõpuosast.
"Saulus oli siis mõned päevad Damaskuses jüngrite juures
ning hakkas üsna varsti kuulutama sünagoogides Jeesusest,
et see on Jumala Poeg. Aga kõik kuulajad jahmusid
ning ütlesid: "Eks tema ole seesama, kes Jeruusalemmas hävitas selle
nime appihüüdjaid ja kes on siia tulnud selleks, et neid viia
aheldatult ülempreestrite juurde?" Saulus läks aga järjest vägevamaks
ja ajas segadusse Damaskuses elavad juudid ning selgitas,
et Jeesus ongi Messias."
Siin on hästi kirjeldatud, mis pärast aset leidis.
Jüngrid võtsid ta vastu, nad said aru, et endine tagakiusaja on peale
kriisi läbimist saanud nende vennaks.
Kuna Paulus ehk siis endine Saulus oli teoloog, ta hakkas kohe
sünagoogides kuulutama, et Jeesus on Jumala poeg.
Temaga juhtus 180-kraadine pöördumine.
Ta kuulutas, et see, keda ta taga kiusas, ongi Jumala Poeg.
Inimesed olid segaduses.
Ta oli teoloog ja väga tark, ta teadis palju.
Öeldakse, et Saulus sai vägevamaks ja selgitas (tõendite põhiselt),
et Jeesus on Kristus ja ajas sellega segadusse Damaskuse juudid.
Saulusest sai kohe Jeesuse tunnistaja. Ta hakkas rääkima, et Jeesus
on Jumala Poeg ja Kristus ehk see juutidele tõotatud Messias.
Tal olid ümberlükkamatud tõendid, tal oli kogu Vana testament ja
ta suutis neile selle põhjal näidata, et Jeesus on Messias.
Pisut hiljem selles peatükis Barnabas räägib apostlitele,
et Saulus oli julgelt kuulutanud sõnumit Jeesusest.
Tal oli ainult üks teema, ta rääkis, et Jeesus on Messia ja Jumala Poeg.
See oli juutide jaoks väga ärritav sõnum.
Jätkame 23. salmist lugemist.
Kui juba üsna hulk päevi oli möödunud, võtsid juudid nõuks ta hukata.
Aga Saulusele sai nende salasepitsus teatavaks. Nemad luurasid aga
päevad ja ööd väravais, et teda hukata. Kuid ühel ööl ta õpilased võtsid ja
lasksid ta korvi sees müüriava kaudu alla."
Algas uus periood, kus juudid hakkasid käituma samamoodi,
nagu Saulus oli varem käitunud. Nad tahtsid ta ära tappa.
Aga ta lasti müüriava kaudu alla.
See oli Sauluse jaoks traumeeriv kogemus.
Ta võttis hiljem omale uue nime, Paulus.
Paulus tähendab väikest.
Ta oli nii väike mees, et ta lasti korvi sees müüriavast alla.
See olukord olu Sauluse jaoks päris traumeeriv.
Kirjas korintlastele, 10 aastat hiljem, ta veel räägib sellest:
"Damaskuses valvas kuningas Aretase ametimees damasklaste linna,
et mind kinni võtta, ja mind lasti korviga läbi müüriakna alla ning
ma pääsesin tema käest."
Ta räägib sellest seoses kõigi oma kannatustega.
See sündmus oli tema jaoks niivõrd alandav,
et see meenus talle veel aastate pärast.
Ta põgenes linnast välja. Loeme veel kuni 31. salmini.
"Jõudnud Jeruusalemma, püüdis Saulus jüngritega liituda, ent kõik kartsid
teda ega uskunud, et ta on jünger. Aga Barnabas võttis Sauluse oma hoolde
ja viis ta apostlite juurde ning jutustas neile, kuidas Saulus teel oli
näinud Issandat ning temaga kõnelnud ja kuidas ta oli Damaskuses
avalikult Jeesuse nimel kuulutanud. Ja Saulus käis nende juures
Jeruusalemmas sisse ja välja ning kuulutas avalikult rõõmusõnumit
Issanda nimel. Ta rääkis ja vaidles ka kreekakeelsete juutidega, aga need
võtsid nõuks ta hukata. Ent kui vennad seda teada said,
viisid nad ta alla Kaisareasse ja läkitasid Tarsosesse.
Nüüd oli kogudusel tervel Juuda-, Galilea- ja Samaariamaal rahu end
üles ehitada ja käia Issanda kartuses, ja see üha kasvas Püha Vaimu
julgustusel."
Kui Saulus läks Jeruusalemma, võis olla aasta 35 või 36.
Vahepeal ta käis Araabias nagu ta räägib kirjas galaatlastele.
Apostlid võtsid ta lõpuks vastu, kui Barnabas, julgustaja, aitas teda.
Kui teda taheti hukata, hakkas Saulusel reisiperiood.
Usuvennad viisid ta Kaisareasse ja sealt edasi Tarsosesse,
mis asub praeguse Türgi lõunarannikul.
Ta viibis seal ligi 10 aastat, aastani 46, mil sama Barnabas
tuli talle järgi ja viis ta Tarsosest Antiookiasse
Räägime veel pisut Sauluse pöördumisperioodist.
Võtan selle peatüki põhjal kokku mõned asjad,
mis ta sai pöördumisel.
Ta sai osaduse Jeesusega. Ta sai plaani oma elu jaoks,
kui Jeesus ütles, et ta saab olema Tema tunnistaja.
Ta sai palvetaja südame. Ta sai oma nägemise tagasi
ja ta sai visiooni, kuna hiljem ta ütleb, et ei saanud olla kuuletumata
taevalikule nägemusele. Ta sai ülesande ja uued väärtused,
kannatusi ja kõike muud.
Tema hoiak kannatustesse muutus. See muutus tema jaoks Jumala tööks.
Ta sai Püha Vaimu, ta ristiti. Hananiasest sai tema sõber.
Ta sai sõnumi, mida kuulutama hakata. Ta sai turvatunde.
Ta sai identiteedi ja sisemise rahu, millest hakata ehitama seda,
kes ta tõeliselt on.
Saulus on meile eeskuju sellest, mis kõik me saame vastu võtta,
kui Jeesus tuleb meie eludesse.
Sauluse pöördumine on väljakutse iga inimese jaoks.
Me võime kohtuda Jeesusega ja tutvuda temaga isiklikult.
Võime saada päästetud ja täiesti uue elu.
APOSTLITE TEOD
Kallis sõber, kui tahad võtta osa selle saate tootmiskuludest,
või helistada ekraanil olevale numbrile (Soomes). Aitäh!
Tõlge: Sanna Pitko