Jeesus saatis oma järgijad rääkima Temast Jeruusalemma,
Juudeasse, Samaariasse ja kuni ilmamaa otsteni.
Tule koos meiega uurima, kuidas see toimus Samaarias.
Püha Vaim valatakse välja. Peetrus ja Johannes suurkohtu ees.
Stefanos visatakse kividega surnuks. Nõidus kaotab lahingu.
APOSTLITE TEOD
Oleme jõudnud Apostlite tegudes ühe perioodi lõpuni,
kus kõik toimus Jeruusalemmas.
Nüüd lähme edasi murdumisfaasi. Järgmised 5 peatükki sisaldavad
üleminekuid ja kogu aeg toimub muutuseid.
Millised need muutused olid?
Muutused on viiel erineval alal.
Esiteks Apostlite tegude peategelane vahetub välja.
Alguses oli Peetrus väga keskne isik ja Johannest toodi ka välja.
Peetrus valitses kõige üle.
Edasiminnes saab Paulusest uus peategelane.
Stefanose surmamisel Saulust mainitakse kolm korda.
Tunnistajad tõid tema jalge ette oma riided, Saulus kiitis heaks
Stefanose surmamise ja lõpuks tal tekkis nii suur viha,
et ta hävitas kogudust.
Vahepeal Luukas kasutab üleminekuperioodis
kahte väga tähtsat isikut: Stefanost ja Filippust.
Peale seda alles keskendutakse rohkem Paulusele.
Teine muutus on see, et Jeruusalemmast
liigutakse edasi Samaariasse ja Juudamaale,
Jeruusalemma ümbruskonda ning vähehaaval ka paganate juurde.
Muutub ka see, et juutide juurest minnakse samaarlaste ja
paganate juurde.
Toimub ka teoloogiline muutus.
Jeruusalemma apostlid olid juudid ja iisraellased.
Nad hoidsid kinni seadusest, sabatireeglitest ja kõikidest
muudest väga täpselt.
Muutus oli see, et mindi üle seaduselt armule.
Leiti põhimõtted, mille alusel paganad said liituda kogudusega.
Kas nad peavad tulema Moosese seaduse kaudu või
kas nad võivad kohe uskuda Jeesusesse?
Toimub veel ka strateegiline muutus.
Tegutsemisviis Jeruusalemmas oli see, et apostlid tegid kõike.
Siis valiti 7 meest asju ajama. Nad olid hellenistid, kes olid tulnud
kuskilt mujalt Jeruusalemma ja rääkisid kreeka keelt.
Nad ei olnud väga täpsed seaduse järgimisel.
Kui tekkis tagakius, see suunati hellenistide peale, kes põgenesid.
Apostlid võisid jääda Jeruusalemma, neil oli seal turvaline.
Aga hellensistid, kreeka keelt kõnelevad juudid,
said kõik viha endi peale.
Nad kihutati välja Jeruusalemmast ja nad läksid mujale.
Jumal oli väga tark.
Need inimesed rääkisid kreeka keelt, mis oli Rooma ida-osades
ametlik riigikeel ja nad suutsid olla ühenduses paganatega.
Juudid ei oleks seda suutnud.
Vaatame veel 8. peatüki algust, kuigi me eelmine kord juba
alustasime sellega. Kas loeksid meile ette, Matti?
Ap 8:1-3 "Saulus oli samuti tema hukkamise poolt. Sel päeval tõusis
suur tagakiusamine Jeruusalemma koguduse vastu ja kõik peale apostlite
hajutati mööda Juuda- ja Samaariamaad. Aga mõned vagad mehed matsid
Stefanose maha ja tegid suure leinatalituse tema pärast.
Ent Saulus hakkas laastama kogudust, käis mööda kodasid ning vedas kaasa
mehi ja naisi ning andis need vangi."
Näeme siin Sauluse arengut. Ta oli seal, kui Stefanos surmati
ja nägi kõike, mis enne seda toimus. Ta kuulis Gamalieli nõuannet:
"Jätke need inimesed rahule ja laske neil olla - sest kui see nõu
või tegu on inimestest, siis see läheb tühja,
aga kui see on Jumalast, ei suuda teie seda hävitada"
Saulus oli mõistnud, et see Gamalieli nõuanne oli vale.
Seda uut ilmingut ei olnud võimalik maha suruda.
Ta oli Gamalieli õpilane ja kasvas tema jalge ees.
Ta pidi tunnistama, et ta vanal õpetajal ei olegi õigus ja
tuleb leida uus viis sellest seltskonnast lahti saada.
Sõna, mida siin kasutatakse koguduse hävitamisel, laastamisel,
tähendab metslooma rünnakut saakloomale peale.
"Ta vedas kaasa mehi ja naisi."
Meieni tuuakse väga vägivaldne pilt.
Kõik peale apostlite hajutati laiali mööda Juuda- ja Samaariamaad.
Need inimesed, kes kihutati välja Jeruusalemmast,
hakkasid mitmekordistuma ja evangeeliumi hakati rääkima
väljaspool Jeruusalemmat. Mõisteti, et see pole ainult apostlite,
vaid kõikide Jeesusesse uskujate töö rääkida evangeeliumit kõikjal.
1-3 salmid kuuluksid tegelikult 7. peatüki lõppu.
Stefanos oli 7. peatüki keskne isik. Ta pidas pika kõne ja ta surmati.
3. salmis räägitakse veel ta matustest.
Mispärast need salmid on siis 8. peatüki alguses,
see jaotus tundub pisut kummaline.
Kui Luukas kirjutas Apostlite tegusid või mõned teised autorid kirjutasid
piiblitekste, Vana ja Uut testamenti, nad ei kasutanud peatükke ega salme.
Aga kui inimestel tekkis vajadus uurida Piiblit, oli vaja välja mõelda,
kuidas leida mõnda kirjakohta.
Rullraamatutega oli veel raskem, ei olnud leheküljenumbreid.
1100-ndatel keegi jagas need tekstid peatükkideks.
Peatükkideks jaotamisel ei jälgitud süžeet, vaid jagati tekst lihtsalt
30-40 salmi pikkusteks juppideks.
Peatükid ei parsi seda raamatut, aitavad lihtsalt kohti üles leida.
Salmid tulid alles 1550-ndatel.
Inimene, kes seda tegi, oli hobuvankriga teel kuskile
ja jagas selle reisi ajal terve Piibli salmideks.
Jagamine toimus 3-4 rea alusel. See jaotus ei ole ka loogiline.
Need aitavad kirjakohti üles leida.
Ma ei näe, et mõni kirjakoht oleks Jumala ilmutus, näiteks Jh 3:16.
See pole kuidagi maagiline. See võiks sama hästi olla
Jh 3:17 või Jh 3:15, tähendus sellest ei muutuks.
4. salmist edasi hakkab uus periood. Aino, kas loeksid meile ette?
"Nüüd käisid need, kes olid tagakiusamisel hajutatud,
mööda maad ja kuulutasid evangeeliumi. Filippus tuli ühte Samaaria linna
ja kuulutas rahvale Kristust. Rahvahulk pani üksmeelselt tähele,
mida Filippus ütles, kuuldes teda ning nähes tunnustähti, mida ta tegi.
Sest paljudest, kel olid rüvedad vaimud, läksid need välja valju häälega
kisendades, palju halvatuid ja jalutuid aga sai terveks.
Ja suur rõõm oli selles linnas."
Filippus tõstetakse siin esile. Ta oli üks nendest seitsmest,
kes valiti aitama kaasa toidu jagamisel. Ta oli hellenist.
Piibel räägib ka Filippusest, kes oli Naatanaeli sõber
ja kelle Jeesus kutsus Kapernaumist.
See pole sama Filippus.
Filippus jõudis Samaaria pealinna, mille nimi oli ka Samaaria.
Kas Samaaria oli siis mingi teine riik või mis koht see oli?
Samaarlased sündisid nii, et Iisraeli rahva hulgas oli
10 suguharu iisraellasi ja 2 suguharu juute ehk
Juuda ja Benjamini järglaseid.
See jaotus toimus peale Saalomoni valitsusaega.
Neil olid suured omavahelised tülid ja sõjad.
10 suguharu, kes olid iisraellased, hakkasid saama mõjutatud
paganarahvaste usundite poolt. 2 Kuningate raamat 17 räägib sellest.
Loen teile salmid 5-7: "Ja Assuri kuningas vallutas kogu maa ja läks
Samaariasse ning piiras seda kolm aastat. Hoosea üheksandal
aastal vallutas Assuri kuningas Samaaria ja viis Iisraeli
asumisele Assurisse, pannes nad elama Halahhi, Haabori jõe äärde Goosanis,
ja meedlaste linnadesse. See sündis sellepärast,
et Iisraeli lapsed olid pattu teinud Issanda, oma Jumala vastu,
kes oli nad ära toonud Egiptusemaalt vaarao, Egiptuse kuninga käe alt,
ja et nad kartsid teisi jumalaid."
Pisut hiljem viidi iisraellased välja Samaariast.
See juhtus aastal 722 eKr.
Ainult Juuda suguharu jäi järele ja Benjamini suguharust ei räägitagi,
sest see oli kõige väiksem.
Omavaheliste kakluste ajal Benjamini järglased oleksid peaaegu välja surnud.
2 Kuningate raamat 17:24: "Ja Assuri kuningas laskis rahvast
tulla Paabelist, Kuutast, Avvast, Hamatist ja Sefarvaimist ning
asustas nad Samaaria linnadesse Iisraeli laste asemele
ja nemad pärisid Samaaria ning elasid selle linnades."
Edasi räägitakse nende usust.
Kõigepealt nad teenisid edasi oma vanu ebajumalaid ja siis Issand
saatis lõvisid neid tapma.
Nad palusid, et neile saadetaks mõni Iisraeli preester,
kes õpetaks neile Jumalast.
Üks preestritest, kes oli varem ära viidud, saadeti tagasi.
Ta õpetas rahvast kuuletuma Issandale ja lõvide olukord
rahunes maha kuna Issand viis nad ära.
2Kn 17:33-34: "Nad kartsid küll ka Issandat, aga seadsid endile
iseeneste hulgast ohvriküngaste preestreid, kes nende eest ohverdasid
ohvriküngaste kodades. Nad kartsid Issandat,
aga teenisid oma jumalaid nende rahvaste viisil, kelle keskelt
nad olid toodud võõrsile."
Iisraeli rahvas ei naasnud sealt kunagi enam tagasi.
Nad on siiamaani pagenduses.
Need, kellest me tänapäeval räägime kui iisraellastest, need on Juuda ja
Benjamini suguharude järglased. Juut tähendab Juuda järglaseid.
Juudamaa mis ümbritses Jeruusalemma, oli Juuda järglastele antud ala.
Juuda ja Benjamin, kas nad olid Jaakobi pojad?
Jah, Jaakobi pojad elasid palju varem.
Aga nende järglased moodustasid erinevad suguharud, kellest rääkisid.
Jah, Aabraham elas ligi 2000 eKr, tal oli poeg Iisak, kellele sündis Jaakob.
Jaakobi pojad elasid umbes 1500 eKr.
Joosep oli see, kes müüdi algul Egiptusesse orjaks.
Ta vennad tulid hiljem järgi. Pauluse arvutuste järgselt
nad olid 430 aastat Egiptuses.
Nad tulid sealt ära 1000 eKr paiku.
Kuningad, kes neil hiljem olid, Taavet, Saalomon, Saul ja teised,
nad hoidsid rahvast veel enamvähem koos.
Siis kui tulid Jerobeam ja Rehabeam, tekkisid komplikatsioonid.
Rehabeam näiteks ütles: "Kui mu isa karistas teid piitsadega,
siis mina karistan teid okaspiitsadega."
Sellest sai alguse mäss ja algas rahva laiali valgumine.
Peale mõne aasta kestnud rahvarännet, tuli aasta 722 eKr
ja rahvas viidi sundorjusesse.
Peale seda neid ei ole eriti leitud. Paljud on otsinud nende suguharude
järglaseid ja neid on leitud mõned näiteks Indias.
Neid leitakse siit-sealt, aga tõestatud ei ole midagi.
Need samaarlased teenisid teisi religioone ja juudid vihkasid neid.
Kui Jeesus kõndis läbi Samaaria koos apostlitega,
ta kohtus naisega kaevu juures. Siis Johannes ütles,
et juudid ei suhtle samaarlastega.
See oli väga range reegel.
Põhjas elavad galilealased ei olnud selline segurahvas.
Nad olid kaugel Jeruusalemmast, aga ikkagi juutide arvates head inimesed.
Apostlite tunded samaarlaste vastu olid päris tulised.
Luukas räägib oma evangeeliumis, kuidas nad kõndisid läbi Samaaria.
Nad läksid linna ja neid ei võetud seal vastu.
Jaakobus ja Johannes, Sebedeuse pojad, ütlesid Jeesusele:
"Issand, anna meile vägi, et me võime tule taevast alla kutsuda neid põletama!"
Jeesus ei läinud selle mõttega kaasa. Ta mõistis, et samaarlased on inimesed
ja Ta tuli surema ka nende eest.
Kui Filippus läks Samaariasse, ta ei palunud tuld taevast nagu
Jaakobus ja Johannes, vaid ta rääkis sõnumit Kristusest.
Kas see on sama linn, kus Jeesus käis või oli see mõni teine koht?
Filippus läks Samaaria pealinna, mille nimi oli ka Samaaria.
See oli sama linn, mida Assuri kuningas piiras kolm aastat ja vallutas selle.
Jeesus käis läbi teise linna, mille nimi oli Sühhar.
Sühhar asus Gerisimi mäe all, kus samaarlased palvetasid.
Samaaria naine ütles Jeesusele, et meie palvetame sellel mäel,
aga teie ütlete, et peab palvetama Jeruusalemmas.
See tõi nähtavale usulise pinge.
Aga see oli teine linn, kus Jeesus käis.
Filippus läks Samaaria pealinna ja kuulutas sõnumit Kristusest.
Ta polnud ainus, kuna Luukas ütles: "Nüüd käisid need,
kes olid tagakiusamisel hajutatud, mööda maad ja kuulutasid evangeeliumi."
Sõna kuulutamine sai ka teiste ülesandeks, mitte aiult apostlite.
Stefanos kuulutas ka, kuigi ta polnud apostel.
Tänu temale suur hulk preestreid tuli usule.
Kui Jeesus andis misjonikäsu, ta ütles: "Te saate olema minu
tunnistajad Jeruusalemmas, Juudeas, Samaarias ja kuni ilmamaa otsteni."
Nüüd jõuame lõpuks Samaariasse. Apostlitele ja teistele kristlastele
meeldis nii väga olla Jeruusalemmas, kuna kogudus oli seal.
Nad ei oleks sealt välja läinud ja sellepärast Jeesus lubas tagakiusu.
Muidu poleks Ta neid liikvele saanud.
Samaarlased kuulsid, mida Filippus rääkis ja nägi imetegusid.
Suur hulk inimesi tuli teda kuulama ja ilmnesid tunnustähed.
Inimesed vabanesid kurjadest vaimudest, jalutud said terveks.
Jumal kinnitas kuulutatud sõna tunnustähtedega.
See pani inimesed uskuma, et see on tõeline, väeline liikumine.
Öeldakse, et suur rõõm oli selles linnas.
Filippus oli rõõmukuulutaja. Ta oli evangelist.
Ta oli üks harvadest, kelle kohta kasutati sõna "evangelist" Piiblis.
See sõna on antud kahele isikule. Timoteosele öeldi: "Tee evangelisti tööd."
Soome keelses uues tõlkes öeldakse lihtsalt: "kuuluta julgelt evangeeliumi."
Uues tõlkes on ära võetud see evangelisti amet temalt.
Teine evangelist Piiblis on Filippus.
Kui Paulus reisis viimast korda Jeruusalemma,
nad peatusid Filippuse juures ja siis öeldi, et ta on evangelist (Ap 21:8).
Filippusel oli ka neli tütart, kellel olid prohveteerimise annid.
Evangelist viitab sellele, et linna täitis suur rõõm.
Hiljem räägitakse, kuidas Filippus kohtus etioopia maahärraga,
kes tuli usule ja ristiti ning kes jätkas oma teed rõõmustades.
Filippusega tuleb esile rõõm.
Ap 8:8 on võimas salm.
Käisin kunagi konverentsil, mille nimi oli "Linna täitis suur rõõm".
Seal räägiti evangeeliumi kuulutamisest linnades.
Tahan küsida selle rõõmu kohta. Siin öeldakse, et rõõm tuli peale
imesid ja tunnustähti. Kas see on ka meie jaoks või oli see ainult siis?
Räägitakse, et rüvedad vaimud läksid välja ja jalutud said terveks.
Kas see oli ainult selle aja Jumala eriline töö ja tänapäeval
me suuname inimesi lihtsalt haiglatesse või kuidas sellega on?
Erinevus on see, et kogudustes, mis on justkui paikseks jäänud,
esineb väga vähe imetervenemisi või vaimude välja ajamist.
Aga seal, kus ollakse justkui ristiusu äärmuslikes piirkondades,
juhtub täpselt samasuguseid imetegusid palju rohkem kui meil siin.
Misjoniväljadel, Aasias ja Aafrikas ning ka mujal.
Me oleme nagu paigale jäänud. Osad arvavad, et see on sellepärast,
et meil on kirja pandud Jumala sõna ja Püha Vaim kasutab seda sõna.
Aga ma ei leia Piiblist, et need toimiksid üksteisi vastu.
Sõna räägib ju ka imedest.
Usun, et üks meie raskuseid eriti siin põhjamaailmas on
meie maailmavaade. Me jätame imeteod välja.
Meil on suletud maailmavaade ja meile sünnib vastavalt usule.
Kui me usume, et imesid ei toimu, Issand vastab ka sellele palvele.
Arvan, et on palju seda, et oleme usus nõrgad.
Me ei võta Jumala Sõna tõsiselt. Kui võtaksime Sõna tõsiselt,
võtaksime ka imed tõsiselt.
Meil on ebausk, mis ei lase uskuda, et midagi võiks sündida.
Siin öeldakse, et nad vabanesid kurjadest vaimudest.
On lihtne mõelda tänapäeval, et need olid vaimuhaigused.
Meil ei ole erilist usku sellesse, et kurjad vaimud võiksid eksisteerida.
Usun, et kindlasti paljud nendest, kes vabanesid, tervenesid psüühiliselt
ja olid olnud näiteks vaimuhaiged.
Aga olen ka päris kindel, et on olemas kurji vaime.
Kui saatan on aktiivne ja tegutseb, ta ei tule meile ütlema,
et kurjad vaimud on olemas ja ohtlikud.
Ta pigem paneb meid unustama, peame neid negatiivseteks hoiakuteks.
Aga me ei too neid asju Jeesuse ette, et Ta võiks kurji vaime välja ajada.
Arvan, et me peame ka läänemaailma maailmavaadet muutma.
Praegu on suletud maailmavaade, kus loodus ei tee trikke ja
midagi üleloomulikku ei toimu. See on valitsenud meid 200 aastat,
alates Immaanueli ajast.
See hakkab vähehaaval murduma, kuna see maailmavaade ei anna
ka teistele asjadele ruumi.
Usun, et mingil hetkel vajame neid imesid rohkem.
APOSTLITE TEOD
Kallis sõber, kui tahad võtta osa selle saate tootmiskuludest,
võid seda teha helistades ekraanil olevale numbrile (Soomes).
Aitäh.
Tõlge: Sanna Pitko