Apostlite tegude 7. peatüki lõpp räägib sellest, kuidas Stefanos
maksis usu eest oma eluga.
Millise hinna oled valmis maksma selle eest, et järgid Jeesust?
Püha Vaim valatakse välja. Peetrus ja Johannes suurkohtu ees.
Stefanos visatakse kividega surnuks. Nõidus kaotab lahingu.
APOSTLITE TEOD
Jõuame Stefanose loo pingelise lõpplahenduseni.
Kõigepealt Stefanos oli lihtsalt üks kreeka keelt kõnelevatest
juutidest, kes said päästetud nelipühipäeva pidustuste ajal.
Hiljem ta valiti teenistusse jagama välja abi vajajatele.
Siis kasvas temast järsku suur kuulutaja, keda inimesed kuulasid.
Ta võitis väitluses juutide nõukogu liikmed.
Te tegi ka imesid ja tunnustähti.
Temale oli võimatu vastu panna, seega ainus võimalus teda
vaigistada, oli leida valetunnistajaid, kes tunnistaksid Stefanose
vastu suurkohtus.
Seal pidas ta Uue testamendi kõige pikema kõne,
mis oli väeline ja väga otse suunatud.
See kõne keeras süüdistused juutide nõukogu vastu ja
tegi Stefanosest süüdistaja.
Nüüd jõuame selle reaktsioonini, mille Stefanose kõne esile kutsus.
Leena, kas loeksid Apostlite tegude 7:54 ja sealt edasi?
"Aga kui nad seda kuulsid, lõikas see neil südamesse ja nad
kiristasid hambaid. Stefanos aga, täis Püha Vaimu,
vaatas ainiti taevasse ja nägi Jumala kirkust ning Jeesust
seismas Jumala paremal käel ja ütles: "Ennäe, ma näen taevaid avanevat
ja Inimese Poja seisvat Jumala paremal käel."
Selle peale nad karjusid valju häälega ja oma kõrvu kinni hoides
sööstsid nagu üks mees tema kallale"
Miks nad nüüd veelgi rohkem vihastasid?
Stefanos ajas nad kõigepealt nurka rääkides templist ja seadusest,
kui ta tõestas, et Jumal ei tegutse ainult templis vaid ka mujal.
Siis ta ütles, et juudid pole ise ka seadusest kinni hoidnud.
Ja kui ta nüüd ütles, et näeb Jumala auhiilgust ja Jeesust
seismas Jumala paremal käel, see oli juutide jaoks õudus!
Jeesus oli rahvajuht, kelle vastu nad seisid juba varem.
Kui Jeesus löödi risti, see oli nende juutide jaoks hea uudis.
Nad said tast lahti ega pidanud enam kartma, et roomlased
võtavad nende käest võimu ära. Rahvas ei olnud enam nende vastu
ja Jeesus oli kõrvaldatud.
Ülestõusmine oli nende jaoks kohutav uudis.
Ta tõusis surnuist, ilmutas ennast, kõik inimesed teadsid seda.
See polnud religioon, inimesed teadsid, et Jeesus tõusis surnuist.
Kui Stefanos ütles, et inimese Poeg seisab Jumala paremal käel,
see oli kohutav sensatsioon.
Mitte ainult Jeesus ei tõusnud hauast, vaid Jumal kiitis Ta heaks,
võttis Ta enda kõrvale ja andis Talle aukoha taevas.
See tähendas juutidele, et Jumal on Jeesuse poolt ja mitte
nende poolt.
See oli nende jaoks kohutav jumalateotus.
Aga Stefanos tõesti nägi Jeesust, kes seisis Jumala paremal käel.
Ta kuulutas seda välja ja siis läks asi käest ära.
Juutide viha läks üle käte. Enam polnud vaja pidada
kohtuistungeid või kuulata tunnistajaid,
nad rikkusid koosoleku korda ja vägivaldselt läksid Stefanosele kallale.
Me võib-olla ei näe, miks just see Jeesuse taevasse astumine
ajas nad endast välja. Juutide jaoks see,
et Stefanos tõesti nägi Jeesust Jumala paremal käel,
see näitas, et Jumal on koos Jeesusega ja kiitnud Ta heaks.
Nii variserid kui ka saduserid olid valmis tapma Stefanose
ainuüksi selle pärast.
Teiseks ta kuulutas seda, et Jeesus on Jumal.
Kas siis Jeesuse Jumalaks kuulutamine oli see,
mis neid välja vihastas?
Jah, Jeesuselt küsiti juba Tema kohtuistungil, kas Ta on Kristus.
Jeesus vastas: "Jah, olen." See oli Tema surmaotsus.
Siin olukorras Jeesuse tunnistamine Jumalaks põhjustas ärritust.
See olukord oli juutide jaoks mõistmatu, et Jeesus on aukohal.
Stefanos ütles ise seda võib-olla tahtmata oma surmaotsuse.
Aga ta ei saanud jätta rääkimata seda, mida ta nägi ja mis oli tõde.
Vaatame, kuidas see protsess jätkub. Esko, palun loe salmist 58 edasi.
"ja (nad) kihutasid ta linnast välja ning viskasid teda kividega.
Ja tunnistajad panid oma rõivad maha ühe noormehe jalgade ette,
keda kutsuti Sauluseks, ja nad viskasid kividega Stefanost,
kes valjusti hüüdis: "Issand Jeesus, võta mu vaim vastu!"
Ja ta laskus põlvili ning hüüdis suure häälega:
"Issand, ära pane seda neile patuks!" Ja kui ta seda oli öelnud, uinus ta."
Kuidas see kividega viskamine praktikas toimus?
Juutide nõukogus toimus see sedasi. Kõigepealt toimetati ohver
ära suurkohtust, ta lohistati äärelinna, kus oli järsak.
Tee peal talle anti võimalus paluda andestust,
et ta karistust võidaks leevendada.
Aga kui ta polnud nõus taganema oma ütlemistest,
ta lükati järsakult alla.
Kui ta ei surnud alla kukkudes, esimene tunnistaja läks järsakule
ja viskas alla suure kivi ohvri rinnakule.
Kui ta ikka ei surnud, tuli teine tunnistaja,
siis kolmas ja nii edasi, kuni ohver oli kindlasti surnud.
Sellisel jõhkral viisil see toimus.
Ilmselt Stefanos ei taganenud oma ütlemistest ja
võttis parema meelega vastu surma.
Kui teda visati kividega, ta palvetas kaks palvet:
"Issand Jeesus, võta mu vaim vastu!" ja "ära pane seda neile patuks!"
Luuka evangeeliumi 23. peatüki põhjal näeme, kust Stefanos
sai need kaks palvet oma südamele.
Jeesus palvetas: "Isa, sinu kätte ma annan oma vaimu!"
ja veel: "Isa, anna neile andeks, sest nad ei tea, mida nad teevad!"
Stefanos ja Jeesus tegutsesid samal viisil.
Stefanos oli õppinud Jeesuse näitel,
aga ma ei usu, et ta oleks teadlikult matkinud Jeesust.
Jeesuse palved olid lihtalt talle nii südamesse läinud,
et ta lihtsalt reageeris sedasi. Jeesus oli täitnud ta elu täielikult,
võib-olla Jeesus tema sees palvetaski neidsamu palveid.
Imiteeriv õppimine.
Stefanose palved on esimesed Jeesusele suunatud palved
Uues testamendis peale seda, kui Jeesus oli tõusnud surnuist.
Enne seda palvetati ainult Jumala poole.
Tänapäevalgi inimesed küsivad, kas tuleks palvetada
Jumala või Jeesuse nimel.
Vastan neile alati: "Jah."
Pole mingit selget piiri.
Piiblis palvetatakse Jumala poole Jeesuse nimel.
Piiblis suunatakse palveid otse Jeesusele.
Aga kui Stefanos ütles välja, et inimese Poeg seisab
Jumala paremal käel, see tähendas,
et Jumalal ja Jeesusel on sama aadress.
Ükskõik kumma nimel palvetad, alati jõuab kohale.
Pole vaja juuksekarva lõhki ajama hakata.
Palves ei ole kõige tähtsam see, mis on õiged või valed sõnad.
Palve pole lõits, mille puhul õige sõnade järjekord oleks oluline.
Südame hoiak on tähtis, pöördu ükskõik kas Jumala või Jeesuse poole.
Jumal mõistab ka neid palveid, mida ei osata sõnadesse panna
või ei teata, kas palvetada Isa või Poja või Püha Vaimu poole.
Püha Vaimu poole ei palvetata Uues Testamendis,
nagu Jeesuse või Isa poole.
Aga rääkides kolmainsusest, arvan, et kõik palved lähevad
siiski samale aadressile.
Nii, nad viskasid Stefanost kividega ja peale tema palvet,
ta uinus ära ehk suri.
See oli esimene märtrisurm, mis meie teada koguduse
keskel aset leidis.
Arvatavasti oli see esimene, kuna sellele pühendatakse
nii suur osa Apostlite tegudes.
Nagu olen varem öelnud, sõna "märter" tähendab lihtsalt "tunnistaja".
Aga algkoguduses kristlased nii tihti valasid oma vere
Jeesuse nime pärast, et sõna hakkas tähendama veretunnistajat
ehk inimest, kes annab oma elu Jeesuse pärast.
Jeesuse tunnistajaid tapetakse veel tänapäevalgi osades maades.
See pole kahjuks mingil määral lõppenud.
Kas ikka veel visatakse kividega surnuks?
Kindlasti ka seda. Leena ja minu töökaaslased Türgis
pussitati surnuks. Osades riikides on inimestel võetud päid maha.
Ei tea, kas tänapäeval visatakse ka kividega surnuks.
Tean, et islamiriikides seda toimub küll.
Aga ma pole kunagi analüüsinud, kas selle põhjuseks
on kristlaste usk Jeesusesse.
Aga ristiusku pöördumine islami seaduse järgi tähendab surma.
Nõuab palju julgust pöörduda Jeesuse poole ja tunnistada oma usku.
Sellepärast paljud on sunnitud põgenema oma riikidest
või vaikima sellest, et nad usuvad Jeesusesse.
Olukord on eluohtlik.
Need on tõsised asjad.
Kui inimene mõistab, et Jeesus on Kõigeväeline ja Jumal
on võtnud Jeesuse oma paremale käele ning
Tal on kõik vägi taevas ja maa peal, siis ta usaldab.
Inimene usaldab, et kõik, mis temaga juhtub,
Jumal laseb juhtuda.
See pole Jumala eksimus. Inimene, kes satub raskustesse
oma usu pärast, ei ole kuidagi väljaspool Jumala tahet.
Kristlase elu üks osa on kannatus ja paljud valud.
See lihtsalt on nii, meile pole tõotatud kannatuste vaba elu,
isegi mitte kristlastena.
Nüüd hakatakse rääkima noorest mehest, Saulusest,
kes jäi valvama tunnistajate rõivaid.
Tähelepanu pööratakse Saulusele 8. peatüki 1. salmist alates.
Aira, kas loeksid meile ette?
Ap 8:1-3: "Saulus oli samuti tema hukkamise poolt. Sel päeval tõusis
suur tagakiusamine Jeruusalemma koguduse vastu ja kõik peale
apostlite hajutati mööda Juuda- ja Samaariamaad. Aga mõned vagad
mehed matsid Stefanose maha ja tegid suure leinatalituse tema pärast.
Ent Saulus hakkas laastama kogudust, käis mööda kodasid ning
vedas kaasa mehi ja naisi ning andis need vangi."
Mõtlesin sellele, et miks kõik peale apostlite hajutati laiali?
Arvatakse, et koguduse juhtkond, kõige nähtavamatel positsioonidel
inimesed tuleks kõigepealt hukata. Aga vaadates 6. peatüki sõnumit,
märkame, et Stefanos oli üks seitsmest kreeka keelt kõnelevatest
juutidest, hellenistidest.
Nad olid pärit riikidest, kus suurem osa rahvast
olid paganad ja nad ei suutnud seadust nii ustavalt pidada kui
teised juudid. Sellepärast hellenistid olid tähelepanu keskel.
6. peatükis need, kes võitlesid Stefanose vastu ja kiusasid teda,
olid hellenistid. Nad tõmbasid rahva endaga kaasa.
Nad olid pärit "vabakslastute ja küreenlaste ja aleksandrialaste
sünagoogist" ja päris juudid endaga kaasa:
Jeruusalemma juudid, vanemad ja kirjatundjad.
Üldjoones oli tähelepanu suunatud neile seitsemele mehele
mitte apostlitele.
Nad siis ajasid kreeka juutidest kristlased laiali ja
apostlid võisid jääda rahulikult paigale.
Usun, et see oli Jumala tarkus.
Jeesus andis oma õpilastele misjonikäsku minna kõikjale maailma
kuulutame evangeeliumi kogu loodule.
Aga kui Püha Vaim langes, nad jäidki Jeruusalemma.
Seal oli nii hea olla ja seal oli kogudus.
Võib-olla Jumal lasi sellel tagakiusul aset leida,
et panna neid liikuma Jeruusalemmast edasi.
Tagakius oli suunatud kreeklastele, sest need inimesed olid
suutelised viima sõnumit Ida-Rooma riikidesse õiges keeles.
Nad ei arutanud pisidetaile seaduse järgi elamisest
või mitte elamises.
Nad olid sisemise hoiaku poolest sobivamad, kui need juudid,
kes elasid seaduse järgi.
Neil oli ka ühine kultuur ja keel nendega, kelle juurde nad
Jeruusalemmast põgenesid.
Usun, et see oli Jumala juhtimine.
Heebrealastest kristlased jäid peamiselt Jeruusalemma ja
hellenistid hajutati laiali mööda Rooma riiki.
Siin öeldakse mööda Juuda- ja Samaariamaad,
aga hiljem leiti neid igalt poolt, Antiookiast ja Küproselt.
Barnabas, kellest räägiti 4. peatüki lõpus,
oli pärit Küproselt.
Saulus oli ka hellenistlik juut. Ta oli Kiliikiamaal Tarsoses sündinud.
Ta oli kasvanud Gamalieli jalgade ees.
Gamaliel oli suur ja väga austatud õpetaja.
Kui Peetrus ja Johannes olid suurkohtu ees 5. peatükis,
Gamaliel käskis viia mehed hetkeks välja ja ütles:
"Iisraeli mehed, olge ettevaatlikud nende inimestega,
mida te ka tahate teha!"
Ta rääkis veel Teadasest ja galilealasest Juudasest ning
andis nende näitel nõu: "Jätke need inimesed rahule
ja laske neil olla - sest kui see nõu või tegu on
inimestest, siis see läheb tühja, aga kui see on Jumalast,
ei suuda teie seda hävitada" et teist ei saaks sõdijaid
Jumala enese vastu!"
Gamalieli nõu võeti kuulda ja Saulus oli ka võtnud endasse
tema õpetuse selliste meeste rahule jätmisest.
Aga ometi kui nad võitlesid Stefanose vastu,
Saulus avastas, et Gamalieli nõu polnudki õige.
Ei olnudki võimalik elada rahus koos kristlastega,
see oli nagu tule ja vee kokku segamine.
Ta sai aru, et Gamalielil on õigus, kompromiss ei olnud lahendus,
ei olnud võimalik panna kristlaseid omaette kuskile elama.
Ta mõistis, et see asi tuleb ära hävitada.
Siis sai Saulusest tagakiusu juht.
Stefanos maeti ja peeti suur leinatalitlus.
Tagakius, mis tõusis hellenistide vastu puudutas Saulust,
ta tahtis hävitada koguduse.
3. salmis öeldakse: "Saulus hakkas laastama kogudust."
Algteksis sõna tähendab jõhkrat, metsikut hävitusviisi,
nagu karu või lõvi rünnak saakloomale kallale.
Samasuguse vihaga tahtis Saulus hävitada koguduse.
Ta vedas mehed ja naised kodadest välja ja viis vangi.
See oli tulevikus Paulusele, endisele Saulusele, mälestus,
mis ei lasnud tal rahus olla.
Apostlite tegude 22. peatükis Paulus räägib sellest,
kuidas ta sai päästetud ja kuidas ta kiusas kristlaseid taga.
Ap 22:19-20 "Ja mina ütlesin: "Issand, nad ise ju teavad,
et ma viisin vangi ja peksin sünagoogides neid, kes sinusse usuvad.
Ja kui sinu tunnistaja Stefanose verd valati, seisin minagi seal juures
ja kiitsin selle heaks ning valvasin nende rõivaid, kes ta hukkasid."
See oli nii jõhker kogemus, et Saulus polnud enam
kunagi seesama. Ta tundis, et oli teinud õieti,
aga Stefanose nägu, mis oli otsekui ingli pale, ei jätnud teda rahule.
Sellel kogemusel oli niivõrd negatiivne mõju,
et Saulus tappis, piinas ja viis vangi koguduse liikmeid.
Ta viha oli nii suur, et ta palus luba minna Damaskusesse
tapma kristlaseid.
Kõik see oli üks protsess, mis tõi ta lõpuks usule.
Ta võitles Jumalaga. Ta teadis, et oli tegutsenud valesti ja
valede tunnistuste põhjal ning rikkunud Jumala seadust,
mida ta variserina pidas väga täpselt.
Ta oli ise seda rikkunud ja Stefanos, keda ta pidas kurjategijana,
tema pale säras kui ingli pale. Siis ta nägi veel Jeesust ka.
Saulusel läks kõik segamini. Kõik, mis ta oli varem õppinud,
mida Gamaliel oli kõnelenud. Ta kandis seda süüd,
kuni see tõi ta lõpuks usule.
Mäletan üht lugu. Üks mu sõber sattus vaidlusesse ühes
ülikoolis koos ühe tunnustatud ateistiga.
Ateist tõmbas oma kõnes ristiusu täiesti lõhki ja rääkis,
kui lollid kristlased ikka on.
Mu sõber küsis ta käest: "Kuidas sa seletad Pauluse pöördumist?"
Ateist vastas, et see on psühholoogiliselt täiesti selge.
Ta oli enda sees juba pöördunud, kuna ta raevutses kristlaste vastu.
Oli selge, et ta saab varsti päästetud.
Siis mu sõber küsis selle ateistist professori käest:
"Selle teooria põhjal, millal teie saate päästetud?"
See küsimus läks päris täppi.
Lõpuks ütlen veel Stefanose kohta niipalju,
et see nimi tähendab "pärg" või isegi "kroon".
Ta oli esimene, kes sai märtri krooni ja maksis selle eest oma eluga.
Vivamost pärit Karin-tädi, kes on juba pikemat aega
olnud siit maa pealt ära, rääkis kord, kuidas pühapäevakoolis
õpetaja küsis laste käest: "Miks Stefanos vaatas
üles taevasse sel hetkel, kui teda visati kividega?"
Üks väike tüdruk vastas: "Stefanos teadis,
et vähemalt sealt poolt ei visata kive."
See on vinge mõte.
Jumala lastena, kui meil on rasked ajad ja tundub,
nagu keegi ei kiida meid heaks, siis on hea teada,
et taevast ei visata kive.
"Maailmas ahistatakse teid, aga olge julged:
mina olen maailma ära võitnud," ütleb Jeesus.
APOSTLITE TEOD
Kallis sõber, kui tahad võtta osa selle saate tootmiskuludest,
võid seda teha helistades ekraanil olevale numbrile (Soomes).
Aitäh.
Tõlge: Sanna Pitko