Apostlite tegude 6. peatükk on märkimisväärne ka tänapäeval.
Näiteks see, kuidas me suhtume immigrantidesse mõjutab
otseselt evangeeliumi levikut.
Püha Vaim valatakse välja. Peetrus ja Johannes suurkohtu ees.
Stefanos visatakse kividega surnuks. Nõidus kaotab lahingu.
APOSTLITE TEOD
Apostlite tegudes toimus järsk areng.
Kui kogudus sai alguse esimesel nelipühipäeval ja
3000 inimest liitus sellega, kõik olid terved ja õnnelikud.
Kui vaatame edasi, tekkis esimene konflikt juutidega.
Jalutu mees sai terveks templivärava ees.
Apostlid võeti vangi ja karistati füüsiliselt.
5. peatükis tekkisid probleemid koguduse sees.
Hananias ja Safiira valetasid oma varanduse kohta.
6. peatükis tekib jällegi uus probleem seestpoolt.
Esko, kas loeksid ette 6. peatüki algusest?
Ap 6:1-4 "Aga neil päevil, kui jüngrite arv kasvas,
hakkasid Kreekakeelsed juudid nurisema heebrea keelt kõnelevate vastu,
et igapäevases abiandmises jäetakse nende lesed kahe silma
vahele. Siis kutsusid need kaksteist kokku jüngrite kogu ning ütlesid:
"See ei sobi, et me Jumala sõna kõrvale jättes hoolitseme
toidulaudade eest. Vennad, vaadake endi seast seitse meest,
kellel on hea maine ja kes on täis Vaimu ja tarkust,
et me võiksime nemad seada sellesse ametisse.
Meie ise aga tahame pühenduda palvetamisele ja sõna teenimisele. "
Aitäh.
Mul on küsimus: mispärast osades piiblitõIgetes räägitakse
hellenistidest ja teistes kreeklastest, mis vahet neil on?
Vahe on tegelikult ainult tõIkes. Hellenistid või siis kreeka keelt
kõnelevad inimesed olid need, kes tulid Jeruusalemma
nelipühipäeva pidustustele ja said seal päästetud.
Nad jäid Jeruusalemma, sest seal oli kogudus.
Nad rääkisid kreeka keelt, sest olid pärit Roomast,
Küreeniast või kuskilt mujalt.
Kreeka keel oli levinud Rooma riigi idapoolsetes piirkondades.
Nendel aladel ei saanud aramea keelega hakkama.
Teise rühma moodustasid heebrea keelt kõnelevad.
Tegelikult nad rääkisid tol ajal hoopis aramea keelt,
mis sarnanes heebrea keelele aga oli edasi arenenum.
Heebrea keel oli tol ajal juba vananenud.
Nende kahe rühma vahele tekkis pinge.
Kreeka keelt kõnelevad ja hellenistid tähendavad sama asja.
Jah. Sõna "hellenistid" tekkis peale Aleksander Suure aega.
See puudutas kogu Rooma riigi idapoolset piirkonda,
kus Aleksander Suur vallutas maid.
Seal räägiti valdavalt kreeka keelt ja seal tekkis hellenistlik kultuur.
Aga selles olukorras hellenistid või siis kreeka keelt kõnelevad,
olid juudid samamoodi nagu heebrealased olid juudid.
Nad olid kõik juudid, kes olid saanud päästetud ja
uskusid Jeesusesse.
Aga heebrea keelt kõnelevad elasid Juudamaal.
See oli nende kodumaa.
Kreeka keelt kõnelevad olid aga tulnud teistest Rooma riigi linnadest.
Nad ei osanud aramea keelt.
Heebrealased juudid, kes rääkisid aramea keelt, tundsid seadust
ja pidasid sellest kinni.
Nad pidasid sabatit näiteks väga rangelt.
Kreeka keelt kõnelevad, kes elasid paganarahvaste seas,
nendel polnud isegi võimalust hoida nii rangelt seadusest kinni.
Need asjad tekitasid pingeid.
Seega hellenistid olid ikkagi paganad?
Ei, nad olid juudid, kes olid tulnud Jeruusalemma tähistama
nelipühipäeva, nagu seadus ette nägi.
Seaduse järgi kõik mehed pidid iga aasta tulema 3 korda Jeruusalemma.
Ja nad said päästetud Peetrust kuulates?
Jah, nad said nelipühipäeva pidustustel päästetud.
Siis tekkis probleem. Neil sai söök ja raha otsa,
sest nad olid võõras kohas. Nende ärid ja põllud olid mujal.
Nad olid usaldanud oma asjad teiste hoolitsusse,
sest Jeruusalemma ei saanud tulla kaheks päevaks või
mõneks nädalaks, vaid nad olid seal kuude, aastate kaupa.
Ja kui tekkis veel kogudus, nad ei tahtnudki ära minna.
Tekkis raske olukord, toit ja raha sai otsa ning apostlid jagasid süüa
inimestele, kellel polnud piisavalt.
Kui kuskil teatati, et toitu jagatakse välja,
kreeka keelt kõnelevad ei saanud muidugi aru,
sest teated olid aramea keeles.
Inimesed omavahel rääkisid aramea keeles,
nad ei saanud millestki aru ja kui keegi ütles,
kus tänavatel jagatakse toitu, nad ei saanud aru
ega teadnud, kus selline tänav Jeruusalemmas asub.
Nad olid välismaalased seal.
Nad hakkasid nurisema, sest nende lesed...
Lesk oli naine, kes oli jäänud oma abikaasast ilma.
Selle aja ühiskonnas lesk oli väga kindlustamata seisundis.
Mitte nii väga juutide seas, kui kuskil mujal,
aga leskedele osutati siiski erilist tähelepanu.
Apostlid said aru, et on probleem.
Nad said aru, et on ise hoolitsenud kõigi ülesannete eest.
Nad olid juhtinud, kuulutanud, tervendanud inimesi,
teinud imetegusid, võidelnud suurkohtuga,
toitnud leski, võtnud vastu annetusi, ristinud, andsid isegi uusi nimesid.
Kõik toimus nende läbi ja nad mõistsid, et nad on ise olnud
oma töö takistuseks.
Nad said kokku, analüüsisid olukorda ja küsisid:
Mis on valesti? Mis on meie visioon? Mida võime anda teistele teha?
Sellest sai alguse protsess.
Nad jõudsid arusaamaale, et tahavad keskenduda palvele
ja Jumala sõna jagamisele.
See oli apostlite prioriteet, millest nad ei tahtnud loobuda.
Sõna kuulutamine tõi endaga autoriteedi, millega nad juhtisid.
Sõna kuulutamine ei ole kuidagi väärtuslikum kui teenimine.
Meie Piiblis räägitakse toidujagamisest ja Jumala sõna jagamisest.
Algtekstis on kreekakeelsed väljendid lauadiakoonia ja sõnadiakoonia.
Mõlema kohta kasutatakse sõna "diakoonia" ehk teenistus.
Mõte sellest, kellele vastutust edasi anda, algatas protsessi.
Leena, kas loeksid 5. salmist edasi?
Ap 6:5-7 "See kõne meeldis tervele kogukonnale. Ja nad valisid Stefanose,
mehe täis usku ja Püha Vaimu, ja Filippuse ja Prokorose
ja Nikanori ja Timoni ja Parmenase ja Nikolaose,
juudi usku pöördunud antiooklase. Need nad seadsid apostlite ette,
ja kui nad palvetasid, panid nad oma käed nende peale.
Ja Jumala sõna levis ning jüngrite arv Jeruusalemmas kasvas
väga suureks; ka suur hulk preestreid võttis usu omaks."
Kas võin küsida, miks oli nii tähtis, et toidujagajad pidid
ka olema täis Vaimu?
Sellise küsimuse võiks küsida kõikide kristlaste seas.
Kas kõik, kes teevad mingeid haldustöid või korrastavad surnuaeda,
kas nad peavad olema täis Püha Vaimu?
Piibli järgi peaks Püha Vaim tõesti nende üle valitsema.
Ma ei tea, kuidas teised mõtlevad, aga olin kord laagris,
kus pidin töötama köögis ja pesema nõusid.
Pean ütlema, et siis vajasin enam kui kunagi
Püha Vaimu täidetust, et olla õige hoiakuga selles olukorras.
Usun, et need 7 vajasid, et nad on täis Püha Vaimu, usku, armu ja väge.
Nad pidid olema nii väelised, et suutsid ära hoida valelikkuse.
Kui keegi tuli 14-ndat korda toiduannetust paluma,
kui keegi teine polnud veel midagi saanud,
nad pidid olema suutelised piire paika panema.
Selleks on ka vaja Püha Vaimu juhtimist.
On huvitav märgata, kuidas neid valiti.
Kui inimesi valitakse ülesandeid täitma või tehakse muid otsuseid,
kogudustel on erinevaid variante, kuidas otsustada.
Üks on demokraatia, hääletamine.
Tekib näiteks selline jaotus, et 8 apostlit arvab ühtmoodi
ja 4 arvab teistmoodi. Enamusel on õigus, sellele demokraatia põhineb.
Selle tagajärjeks on rahulolev enamus ja rahulolematu vähemus.
Kui jaotus on alati sama, kui on alati needsamad 4,
kes on teisel arvamusel ja nurisevad, demokraatias on lõhe sees.
Teine viis juhtida on diktatuur, on keegi, kes otsustab ja
teised kuulavad tema sõna.
Sel juhul on rahulolev vähemus ja rahulolematu enamus.
Üks inimene ei saa kunagi omada kõike seda tarkust,
mis on terves koguduses.
Kolmas viis, mida apostlid ka arvatavasti kasutasid,
on konsensus-juhtimine. Nad leidsid, et neil on palju ühist:
sama Jumal, Jeesus, evangeelium, Püha Vaim, armastus, ühtsus, visioon.
Ainus, mille poolest nad üksteisest erinesid, oli see,
et kõigil ei olnud sama informatsiooni. Kommunikatsioon ei töödanud
nii hästi, et sama info oleks jõudnud kõigini.
Oli vaja vestelda omavahel nii kaua, kuni kõigil on samad teadmised
ja kõik on ühel arvamusel.
Vahel, kui kõik ei ole päris ühel arvamusel,
nad on kõik Püha Vaimu poolt juhitud inimesed ja ütlevad:
"Ma ei näe seda nagu sina ja teeksin seda teisiti,
aga usaldan, et Püha Vaim on ka sinus. Usaldan ja olen nõus
sellega, mida inimesed otsustavad."
Sedasi säilis ühtsus. Püha Vaim hoidis neid koos.
Ei olnud inimesi, kes oleksid öelnud, miks nende esindajad ei olnud kohal.
On huvitav, et siin ei vaadatud kontingendi alusel,
näiteks 3 kreeka keelt kõnelevat, 3 aramea keelt kõnelevat
ja üks erapooletu esimees.
Nagu võime lugeda, kõigil neil meestel on kreeka nimed.
Tõenäoliselt nad kõik valiti väärkoheldute hulgast.
Heebrealased usaldasid kreeka keelt kõnelevaid ja tänu sellele
ühtsus säilis, isegi kasvas.
Nad toodi apostlite ette ja õnnistati ülesannet täitma.
Ei tekkinud olukorda, et need 7 oleksid hakanud
võitlema 12 vastu.
Need 12 õnnistasid nad ülesannet täitma ja ühtsus sai kinnitust.
Ülesannete jagamine mitmekordistab efektiivsuse.
Et apostlid julgesid loovutada usalduslikke ülesandeid teistele,
oli väga tähtis ja selle tagajärjeks oli,
et Jumala sõna levis aina edasi, jüngrite arv kasvas ja
suur hulk preestreid võttis usu omaks.
Siin ei räägita ristiusu preestritest, vaid templipreestritest.
Kreekakeelne sõna "hiereus" tähendab templipreestrit.
Üks selle ülesannete jagamise sõnum on, et igaühel on koht.
Igaühel koguduses on ülesanne, mida täitma Jumal teda kutsub.
Kõik ülesanded on sama väärtuslikud, kuigi need on erinevad.
Üks inimene või ülesanne ei ole tähtsam kui teine ja
iga ülesande täitmiseks on vaja Püha Vaimu väge.
Need, kes saavad ülesandeid, võivad saada nende eest
tasustatud või teha neid asju vabatahtlikult ja siis ka
ei ole üks väärtuslikum kui teine.
Erinevate ülesannete jaoks on vaja erinevaid ande.
Selleks on vaja Püha Vaimu juhtimist, et leida õiged kohad
õigetele inimestele.
Kas võin veel küsida? Kas võime selle kirjakoha järgi mõista,
kuidas oleks õige rakendada seda tänapäeval?
Kuidas see valimine toimub praeguses elus ja kes valivad inimesi õigetele
kohtadele või kas seda ei saa selle kirjakoha järgi paika panna?
Ma ei usu, et selle kirjakoha järgi saaksime öelda selle ainsa ja õige
tegutsemisviisi. Piiblis need asjad olid alles arengufaasis.
Selles loos ei loositud kedagi, nagu Mattiase valimisel Juudase asemele.
Üldine põhimõte koguduses oli see, et Jumal valis inimese,
andis talle annid ja tahtmise ülesannet täita. Kogudus nägi, et inimene
oskab vastutada ja teeb head ning kinnitas seda, mida Jumal oli valinud.
Siin on sõnum meile. On tähtis vestelda asjadest piisavalt sügavuti,
et leida see variant, millega kõik on nõus. Me ei tohi lihtsalt
läbi murda enamuse väega, küsimata Jumala käest ennem.
Tihti istume koosolekutel, kus hääletatakse ja lüüakse
haamriga vastu lauda, asi otsustatud ja keegi ei nurise.
Selline olukord jätab ruumi rahulolematusele.
Olen olnud koosolekutel, kus ei ole võimalik kohe otsustada.
On vesteldud, aga pole jõutud ühisele arusaamisele.
Siis koosoleku esimees ütleb, et võtame 10 minutit ja palvetame
igaüks omaette, küsime Issandalt, mida teha.
Siis nad lähevad tagasi ja räägivad, mida Jumal rääkis neile palves.
Nad on maha rahunenud ja ei taha enam vägisi oma joont ajada.
Tagasi tulles nad võisid olla üksteisele pisut lähemal,
aga neid palvehetki tehti veel enne otsuse langetamist.
Kui leitakse otsus, Püha Vaim juhib inimesed kokku,
kõik kogevad, et Jumal on asjaga kaasas.
Me peegeldame seda asja Jumalaga, mitte üksteisega.
Me ei räägi "sina alati" ja "sina mitte kunagi".
Kui me läheneme asjale Jumala läbi, süüdistamine väheneb päris palju.
Sellele järgnes siis kasv koguduses.
Liigume edasi. Esko, kas loeksid 8. salmist edasi?
Ap 6:8-10: "Aga Stefanos, täis armu ja väge, tegi imetegusid
ja suuri tunnustähti rahva seas. Siis tõusid mõned nõndanimetatud
vabakslastute ja küreenlaste ja aleksandrialaste sünagoogist
ning nende seast, kes on Kiliikia ja Aasia poolt, Stefanosega vaidlema,
ent ei suutnud vastu seista tarkusele ja Vaimule,
kelle läbi tema rääkis."
Need 7 tükki valiti ära ja nüüd Luukas pöörab tähelepanu
just nimelt Stefanosele.
Mõistame, et esimest korda Jumala riik, Kristuse kogudus,
liikus edasi läbi kellegi, kes ei olnud üks apostlitest.
Siin hakkas esile tulema avalik preesterlikkus.
Igaüks, kes on Jumala laps, võib olla Jumala töökaaslane
ja olla Tema kasutuses.
Stefanos oli täis usku, Püha Vaimu, armu ja väge.
Nii 5. kui ka 8. salmis öeldakse, et ta oli täis neid.
Siis sündisid suured imed ja tunnustähed.
Alati, kui juhtub midagi sellist, tekib reaktsioon.
Inimesed ei kiida seda heaks, tekib hirm, ärritus.
Paljud hakkasid vaidlema Stefanosega.
Nad olid erinevatest rühmadest, arvatavasti hellenistlikud juudid,
kes olid tulnud nelipühipäevi pidama. Nad tulid vabakslastute ja
küreenlaste ja aleksandrialaste sünagoogist, Kiliikia ja Aasia poolt.
Järelikult nad ei olnud nende hulgast, kes elasid Jeruusalemmas.
Siin räägitakse Kiliikiast, järelikult võime eeldada,
et ka Saulus oli üks nendest, kes vaidles Stefanosele vastu.
Aga isegi Saulus ei suutnud talle vastu panna, kuigi oli tark mees.
Nad olid sunnitud mängima seda mängu räpaselt.
Leena, loe palun 11. salmist kuni lõpuni.
"Siis nad kihutasid üles mehi ütlema: "Me oleme kuulnud teda rääkivat
teotussõnu Moosese ja Jumala vastu." Nad ässitasid rahvast ja vanemaid
ja kirjatundjaid ning tulid, võtsid Stefanose kinni ja viisid ta
Suurkohtu ette. Nad seadsid sinna ka valetunnistajaid,
kes ütlesid: "See inimene ei lakka rääkimast sõnu püha paiga
ja Seaduse vastu. Me oleme kuulnud teda ütlevat, et see Jeesus
Naatsaretlane hävitab selle koha ja muudab kombed, mis Mooses
meile on pärandanud." Ja kui kõik Suurkohtus istujad
teda ainiti vaatasid, nägid nad tema palge olevat
otsekui ingli palge."
Siin räägitakse nende räpasest poliitilisest mängust.
Juutide?
Jah, juutide. Nad mõtlesid välja valesid, et saada lahti Stefanosest,
sest nad ei suutnud ausate meetmetega teda vaigistada.
Teda süüdistati Moosese ja Jumala vastu teotussõnade
ning püha paiga ja Seaduse vastu rääkimises.
Templi ja seaduse kritiseerimine või vastu rääkimine oli see,
milles teda süüdistati.
Öeldi veel ka, et Jeesus on kõige selle taga.
Jeesus Naatsaretlane hävitab selle koha ja muudab kombed,
mis Mooses on pärandanud.
Jeesus oli nende jaoks halb.
Kui nad süüdistasid Stefanost kõiges selles juutide suurkohtu ees,
öeldakse, et tema nägu oli justkui ingli oma.
On huvitav mõelda, kuidas see, mis juutide suurkohtus sündis,
on pandud siia kirja nii, et nad nägid temas inglipalet.
Kes seda raporteeris? Pole väga muud võimalust, kui see,
et Saulus, kellest sai hiljem Paulus, istus seal kohapeal.
Ta ju rääkis hiljem, et "kui neid tapeti, andsin oma hääle selle poolt".
Saulus oli juutide suurkohtus kohal, kui seda arutati.
Ta tundis süüd, et nad olid ajanud asja nii räpaselt.
Tema jaoks oli kindlasti olnud raske kaotada Stefanosele vaidluses.
Ta mõistis, et Jumal on Stefanose poolt ja ta oli halb kaotaja.
Sellest sai alguse kriis juutide nõukogus.
See läheb edasi järgmistes peatükkides.
Selle peatüki sõnum meile on, et kui me valime inimesi
ülesandeid täitma, on tähtis, et nad kõik on täis Püha Vaimu.
Me peame alistuma Jeesuse juhtimisele oma eludes.
Peame tegutsema ausalt ja avatult, ilma igasuguse valelikkuseta.
Ja veel, ükskõik kui palju on vastuseisu ja tagakiusu,
Jumala sõna levib edasi ja jüngrite arv kasvab.
Sellepärast tagakius ja vastuseis ei ole Jumala kogudust hävitav.
Need justkui teritavad Jeesuse järgijaid, et nad ei nõustuks
kompromissidega, vaid kuulutaksid julgelt täielikku evangeeliumi.
Siis Püha Vaim kasutab Jumala Sõna ja inimesed saavad päästetud.
Usun, et meil jõuab Euroopas ja Soomes kätte aeg,
mil samamoodi tekivad vastuseis, kritiseerimine, valesüüdistused.
Jumala kogudusel on aeg ennast teritada, tõsta Jeesuse lipp kõrgele.
APOSTLITE TEOD
Kallis sõber, kui tahad võtta osa selle saate tootmiskuludest,
võid helistada ekraanil olevale numbrile (Soomes).
Aitäh!
Tõlge: Sanna Pitko