Vahel jõuame oma eludes olukordadesse,
kus on palju valu ja kannatusi. Aga kui me elame õiges suhtes
Jeesusega, hoiak kõigi nende asjade vastu muutub.
Sellest räägitakse Apostlite tegude 5. peatüki lõpus.
Püha Vaim valatakse välja. Peetrus ja Johannes Suurkohtu ees.
Stefanos visatakse kividega surnuks. Nõidus kaotab lahingu.
APOSTLITE TEOD
Apostlite tegudes Peetrus ja Johannes pandi vangi
peale seda, kui nad tervendasid ühe jalutu mehe.
Aga nad lasti vabaks ja kui nad jätkasid kuulutamist,
nad pandi uuesti vangi. Seekord tuli ingel vanglauksi avama.
Nad ikka jätkasid kuulutamist ja nad võeti jälle kinni.
See ei toimunud enam vägivaldselt, kuna Suurkohtu liikmed
kartsid rahvast, kelle hulgas apostlid olid suures soosingus.
Tekkis huvitav olukord.
Timo, kas loeksid sellest, kui apostlid olid Suurkohtu ees,
alates salmist 21.
Ap 5:21-26 "Aga kui ülempreester ja tema kaaslased pärale jõudsid,
kutsusid nad kokku Suurkohtu ja kõik Iisraeli rahva vanemad
ning läkitasid kohtuteenrid vangimajja apostleid ära tooma.
Kui need nüüd pärale jõudsid, ei leidnud nad apostleid vanglast.
Nad pöördusid tagasi ja teatasid: "Me leidsime vangimaja küll
täiesti kindlalt lukustatuna ja valvurid ustel seismas,
aga kui me ukse avasime, ei leidnud seest kedagi."
Neid sõnumeid kuuldes olid templipealik ja ülempreestrid nõutud -
mis küll võis juhtuda? Siis aga saabus keegi,
kes teatas neile: "Ennäe, mehed, kelle teie panite vanglasse,
seisavad pühakojas ja õpetavad rahvast!"
Siis läks templipealik sulastega kaasa ja tõi apostlid ära;
aga mitte vägisi, sest nad kartsid, et muidu rahvas viskab nad
kividega surnuks."
Juutide juhtkond sai aru, et vastuseis on väga tugev.
Nad ei tahtnud algatada kriisi.
Nad tõid apostlid sõbralikult kohale, sest kartsid,
et rahvas viskab neid kividega.
Toimus suur rahvaliikumine, emotsioonid olid laes.
Peetruse vari oli just tervendanud haige ja ta oli rahva silmis kangelane.
Juudi juhtkond arvas, et on targem mitte avalikult vägivalda tarvitada.
Peetrus ja Johannes viidi Suurkohtu ette ülekuulamisele.
Leena, kas loeksid 27. salmist edasi?
"Nad tõid siis apostlid ning panid seisma Suurkohtu ette.
Ja ülempreester küsis neilt: "Eks me ole teid rangelt keelanud
õpetamast selle nimel? Ja vaata, te olete Jeruusalemma
oma õpetusega täitnud ja tahate selle inimese vere tuua
meie peale!" Peetrus ja teised apostlid kostsid:
"Jumala sõna tuleb enam kuulata kui inimese sõna. Meie isade Jumal
on üles äratanud Jeesuse, kelle teie olete tapnud,
riputades ta ristipuu külge. Jumal on just tema oma parema
käega ülendanud Juhiks ja Päästjaks, andma Iisraeli rahvale meeleparandust
ja pattude andeksandmist. Ja meie oleme kõige selle tunnistajad
ning samuti Püha Vaim, kelle Jumal on andnud neile,
kes on talle kuulekad."
Sellel koosolekul oli 70 kõige autoriteetsemat meest juutide seast.
Ülempreester ütles, et nad on neid rangelt keelanud õpetamast,
aga kogu Jeruusalemm on täis nende õpetust ning
nüüd nad ütlevad, et juudid on süüdi selle mehe surmas.
"Te tahate selle inimese vere tuua meie peale."
See on ränk süüdistus.
Millest see mõte tekkis?
Matteuse evangeeliumis juudid ise palusid seda.
Matteuse 27:25 Jeesus oli Pilaatuse ees:
"Ja kogu rahvas kostis talle: "Tema veri tulgu meie ja meie laste peale!"
Seda nad ise palusid ja ütlesid avalikult Pilaatuse ees.
Nad said, mida palusid.
Tegelikult võime öelda, et nad ise palusid seda verd.
Nad ise tellisid endale selle.
Aga siis nad hakkasid apostleid selles süüdistama.
Sellel vahistamisel oli Peetrus koos teiste apostlitega.
Esimesel vahistamisel olid ainult Peetrus ja Johannes.
Seekord ilmselt kõik apostlid olid vahistatud.
Peetrus vastas süüdistustele: "Jumala sõna tuleb enam kuulata
kui inimese sõna."
Ehk siis Jumal on tugevam kui teie ja Jumal on meie poolt!
Siis ta tõi välja põhiasjad Jeesusest, nagu iga kord, kui ta rääkis:
"...Jeesuse, kelle teie olete tapnud, riputades ta ristipuu külge."
See oli Jeesuse ristisurm. Siis ta räägib ülestõusmisest:
"...on üles äratanud Jeesuse."
Ja siis veel: "...Jumal on just tema oma parema käega ülendanud
Juhiks ja Päästjaks."
Jeesuse surm, ülestõusmine, taevasse astumine:
kõik need asjad tõi Peetrus oma kõnes välja.
Need ta tõi selgelt nähtavale.
Siis Peetrus räägib kõige selle tähendusest:
"..andma Iisraeli rahvale meeleparandust ja pattude andeksandmist."
Kõigepealt ta toob väljakutse muutuda ja pöörduda ära vanast,
teha Jeesus oma Issandaks.
Ja sellega kaasneb pattude andeksandmine.
Isegi selles kõnes, mis Peetrus pidas oma kohtuistungil,
ta kuulutas pattude andekssaamist.
Ta rääkis Jeesuse surmast, ülestõusmisest, taevasse astumisest
ja veel ka Pühast Vaimust:
"Ja meie oleme kõige selle tunnistajad ning samuti Püha Vaim,
kelle Jumal on andnud neile, kes on talle kuulekad."
Ehk siis suur neljapäev, suur reede, ülestõusmispühad ja nelipühipäev.
Kõik need mahtusid Peetruse lühikese kõne sisse.
Ta räägib ka hoiaku muutusest, et Jumal annab Püha Vaimu neile,
kes on Talle kuulekad.
Tänapäeva kristlastel tihtipeale pole seda.
Me tahame Püha Vaimu andi ilma pühendumiseta ja
Jumala autoriteedita.
Tahame, et Püha Vaim oleks meile ainult vabaks kasutamiseks.
Aga Peetrus ütleb siin selgelt välja, et nende asjadega ei tohi mängida.
Jumalaga tuleb võtta asju tõsiselt.
Sõnakuulelikkus usus on tähtis. Soov järgida Jumala tahet.
Sellele kõnele järgnes põnev reaktsioon rahvahulga keskel.
Timo, kas loeksid ette salmid 33-39?
"Kui nad seda kuulsid, lõikas see neile südamesse
ja nad tahtsid apostlid hukata. Siis aga tõusis Suurkohtus üles
üks variser, Gamaliel nimi, Moosese Seaduse õpetaja,
keda kogu rahvas hindas, käskis mehed natukeseks ajaks
välja viia ning ütles Suurkohtu liikmetele: "Iisraeli mehed,
olge ettevaatlikud nende inimestega, mida te ka tahate teha!
Sest hiljaaegu tõusis Teudas, öeldes enese kellegi olevat,
ja tema poole kaldus arvult ligi nelisada meest.
Ta hukati ja kõik tema pooldajad hajutati ning neist ei jäänud
midagi järele. Pärast teda tõusis rahvaloenduspäevil üles galilealane
Juudas ja ahvatles rahva enese järel ära taganema. Temagi hukkus
ja kõik tema pooldajad pillutati laiali. Ja nüüd ma ütlen teile:
Jätke need inimesed rahule ja laske neil olla - sest kui see nõu
või tegu on inimestest, siis see läheb tühja,
aga kui see on Jumalast, ei suuda teie seda hävitada-,
et teist ei saaks sõdijaid Jumala enese vastu!"
Nad võtsidki teda kuulda"
Miks Suurkohtu liikmed tahtsid tappa apostlid?
Vastus on lihtne. Nad tundsid, et see oli jumalateotus.
Öeldi, et Jeesus on tõusnud surnuist ja Jumal on Ta vastu võtnud,
Tema, kes oli juutide arvates valeõpetuse levitaja, vale-Messia.
Sellepärast nad tahtsid apostlid hukata.
Siis Gamaliel tõusis üles ja pidas oma kõne.
Gamaliel oli tark vanamees. Sõna, mida Piibel tema kohta kasutab,
on tõlkes seaduse eriala doktor.
Ta oli seaduseõpetaja.
Rahvas austas teda. Ta oli väga kuulsa rabi poeg ja variser.
Hiljem temast sai Suurkohtu esimees.
Mõned on pakkunud välja teooria, et kui Jeesus oli 12-aastasena
templis, Gamaliel oli juba seal.
Aga selle kohta ei ole ajaloolisi tõendeid.
Mõned on väitnud, et Gamaliel oli salaja Jeesuse jünger,
samamoodi nagu Nikodeemos.
Kuid seda ei saa ka ajalugu tõestada.
Mõned ütlevad, et Gamaliel tundis apostlitele kaasa,
sest nemad uskusid Jeesuse ülestõusmisesse.
Peetrus rääkis oma kõnes Jeesuse ülestõusmisest.
Variserid uskusid surnute ülestõusmisesse, saduserid mitte.
Nende kahe juutide rühmituse vahel oli pinge.
Mõned ütlevad, et Gamaliel kasutas apostleid ära,
et koguda endale punkte saduseride vastu.
Need väited pole muidugi kindlad.
Ajaloost rääkides, kas need Teudas ja galilealane Juudas
olid ajaloolised mehed?
Galilealane Juudas elas pisut enne neid sündmuseid ja
algatas ülestõusu liikumise, kus inimesed keeldusid maksmast
makse roomlastele. Selle kohta on tõendid Josephuse sissekannetes.
Samamoodi räägib Josephus Teudasest väheke hiljem,
aastatel 44-48 vahel. Gamaliel rääkis sündmustest,
mis toimusid aastal 34.
Seega on kas Luuka või Josephuse aastaarvud valed.
Üldjuhul Luukas on oma sissekannetes
üksikasjalikum ja selgem.
Usun, et Josephuse aastaarvud on valed või siis oli kaks Teudast.
Ühe nimega inimesi võib olla mitu.
Nii galilealane Juudas kui ka Teudas hukati nende ülestõusude keskel.
Gamaliel kasutas neid sündmuseid heaks, öeldes, et kui see tegu on inimestest,
samamoodi nagu Juudase ja Teudase teod olid, siis see läheb hukka.
Siis ta ütles veel: "Aga kui see on Jumalast, ei suuda teie seda hävitada,
et teist ei saaks sõdijaid Jumala enese vastu!"
Inimesed mõistsid seda kõnet.
Variserid said kohe aru, et võib juhtuda, et sõditakse Jumala vastu.
Liberaalsemate saduseride jaoks suurt vahet ei olnud.
Igatahes otsustasid nad apostleid mitte hukata.
Keegi küsis kunagi, kust see informatsioon jõudis Luukani.
Apostlid ju aeti välja selleks ajaks, kui sellest räägiti.
Gamaliel saatis mehed välja, enne kui ta pidas oma jutluse.
Sellele on raske vastata.
Aga kui Paulus võttis osa sellest koosolekust, see selgitab.
Apostlite tegude 26. peatükis Paulus on Agrippa ees ja ütleb:
"Ma vangistasin palju pühi inimesi, kui ma ülempreestritelt
olin saanud selleks meelevalla, ja kui neid hukati,
siis ma andsin oma hääle selle poolt." Ap 26:10
Siin Paulus annab mõista, et ta oli seal ja hääletas Suurkohtus.
Aga Paulus oli küllaltki noor õpipoiss. Kuidas ta sai selles
juutide Suurkohtus hääletada? Kõik olid seal vanad ja väärikad.
Sellele küsimusele pole selget vastust. Üks seletus on see,
et tolleaegne Saulus oli niivõrd terane õpilane,
et talle tehti erandeid.
Või siis Gamaliel võttis ta endaga kaasa ja oli tema mentor.
Võib-olla Gamaliel mõtles, et poisil oli vaja tunnetada
seda Suurkohtu dünaamikat, et kui ta hiljem saab liikmeks,
ta oskab oma kogemusi ära kasutada.
Neid asju me ei tea kindlalt.
Aga teame, et Luukas sai selle informatsiooni kuskilt.
Võib-olla mõned Suurkohtu liikmed said päästetud ja
jagasid seda informatsiooni hiljem Luukasega.
Gamaliel püüab siinkohas hoiatada ja see ettevaatus jäi peale.
Tagakiusu vähenemine oli siiski lühiajaline.
Rasked ajad jätkusid.
Selle otsuse tagajärgedest räägitakse peatüki lõpupoole.
Leena, kas loeksid meile ette?
Ap 5:40-42: "Ja nad kutsusid apostlid sisse, peksid neid ja keelasid
neil rääkida Jeesuse nimel ning lasksid nad vabaks.
Aga nemad läksid Suurkohtu palge eest minema, rõõmustades,
et neid on väärt arvatud kannatama teotust selle nime pärast.
Ja nad ei lakanud iga päev pühakojas ja kodasid mööda
õpetamast ja kuulutamast evangeeliumi Kristusest Jeesusest."
Päris põnev reaktsioon. Neile anti peksa,
nad said 39 piitsahoopi.
Need polnud sellised hoobid, millega vanasti lapsi karistati.
Siin räägitakse tõelisest piitsast. Puust või rauast oga otsas
olid härjanahast lõigatud ribad, mille otstes olid teravad rauatükid.
Kui sellega löödi vastu selga, nahk tuli kergelt lahti.
Päris karm õppetund.
See oli juba teine kord, kui neid keelati kuulutamast Jeesusest.
Nad pidid apostlid lahti laskma, kuna Gamaliel oli seda palunud.
Siin on Luuka imeline kommentaar:
"Aga nemad läksid Suurkohtu palge eest minema, rõõmustades,
et neid on väärt arvatud kannatama teotust selle (Jeesuse) nime pärast."
See on veider. Mehed läksid ära veriste selgadega, hing kinni
ja nad rõõmustasid. Miks?
Oletan, et nad rõõmustasid, sest Jeesus oli hiljuti neile õpetanud,
et jünger ei ole suurem oma õpetajast.
Ta ütles, et kui Teda kiusatakse taga, kiusatakse ka neid.
"Kui minu sõna on kuulatud, kuulatakse ka teie sõna."
"Kõike seda nad teevad teile minu pärast, sest nad ei tunne Teda,
kes on mind saatnud."
Jeesus rääkis ka sellest, kuidas neid eraldatakse sünagoogist ja
tuleb ka see aeg, et kui keegi neid tapab,
arvab ta end tegevat heategu Jumalale.
"Seda kõike nad teevad, sest nad ei tunne Mind."
Nad olid kuulnud Jeesuse käest, et nii saab juhtuma ja
teised ei saa sellest aru.
Siis nad mõistsid, et seda saab vaadata positiivsest vaatenurgast.
Nad käitusid nendega samamoodi, nagu Jeesusega.
Nad mõtlesid, et vähemalt neist paistab välja see,
et nad on Jeesuse järgijad.
Positiivne hoiak selle vastu, et kannatused kuulusid neile
kuna nad olid Jeesuse järgijad.
Jeesust ju ka piitsutati.
Nad said endale Jeesusega sama osa.
Jah. Nad kasutasid seda, et samastuda Jeesusega.
Tänapäeval me elame kui tugitooli-kristlased.
Vahel kuulen õpetust sellest, et kui me saame päästetud,
kannatused lõppevad.
Lubatakse, et kõik läheb hästi, haigustest saadakse vabaks,
tagakiusu ei ole ja varandus kasvab.
Aga Piibel ei õpeta seda.
Tegelikult vaadates Peetruse, Johannese ja teiste apostlite peale,
nad elasid läbi selliseid kannatusi, mida ainult Jeesuse järgijad
võivad läbi elada.
Selle asemel, et nende kannatused oleksid lõppenud,
tuleb välja, et Jumala laste osaks saavad need kannatused,
mis kellegi teise osaks ei või saada. Kannatused Jeesuse nime pärast.
Selliseid asju juhtub ka tänapäeva maailmas.
Ülemaailmselt vaadates maailma kõige suurem tagakiusatute rühm
on Jumala kogudus, Kristuse järgijad.
On välja arvutatud, et maailmas on ligi 600 miljonit kristlast,
keda kiusatakse mingil määral taga sellepärast, et nad järgivad Jeesust.
See ei tähenda, et kõik nendest on eluohtlikes olukordades.
Neilt võetakse ära kodud, võetakse ära töökohad,
õppimisvõimalused. Neid tempeldatakse alamklassiks.
Mõned peavad surema martüüridena.
Leena ja minu töökaaslased Türgis tapeti hiljuti.
Egiptuses on varem inimesi hukatud.
Ühes Aasia riigis 40 meie töökaaslastest pandi
kuueks aastaks vangi, sest nad rääkisid Jeesusest ilma loata.
Selliseid asju juhtub.
On ka teisi kannatusi Jeesuse nime pärast, peale tagakiusu.
Kui jääd oma patuga vahele ja pead meelt parandama,
sellega kaasnevad oma valud.
Inimene ei loobu oma kallitest pattudest hea meelega.
Vahel Jumal peab meid natuke korrale kutsuma.
Arvan, et Jumala Kuningriigi töö tegemise juures
on oma raskused ja kannatused. Olen jälginud evangeliste,
misjonitöötegijaid, kes annavad endast kõik.
Mõned haigestuvad rasketes tingimustes.
Nad on vabatahtlikult võtnud selle koorma enda peale.
Neil on teatud kannatused, mida nad võtavad Kristuse pärast
enda õlgadele.
Sellised asjad juhtuvad.
On huvitav näha, kuidas apostlid võtsid seda positiivselt vastu.
Räägime hiljem veel nendest kannatustest ja näeme,
kuidas kannatus toob esile usaldust ja rõõmu.
Peetrus, keda piitsutati, kirjutas oma kirjades sellest.
Eriti 1. Peetruse kirjas käsitletakse kannatuste teemat.
Selle ladinakeelne nimetus on "teologia via dorum".
See tähendab rännumeeste õpetust Jumalast.
Ta räägib seal sellest, kuidas kannatused on Jumala arm ja
kuuluvad Jumala laste eesõiguste hulka.
See tähendab, et Jumal hoolitseb meie eest jätkuvalt ja
on andnud meile selle au, et saame kannatada.
Jumal oskab muuta maailma kõige negatiivsemad ja valusamad
asjad positiivseteks ja rõõmutoovateks.
APOSTLITE TEOD
Kallis sõber, kui tahad võtta osa selle saate tootmiskuludest,
võid seda teha helistades ekraanil olevale numbrile (Soomes).
Aitäh.
Tõlge: Sanna Pitko