Meie, inimeste, jaoks rahaasjad on päris tähtsad.
Apostlite tegudes räägitakse ühest abielupaarist,
kes talitasid oma rahaga nii halvasti, et kaotasid oma elud.
Vahel elu on raske, aga kuula, kuidas see lugu juhtus.
Püha Vaim valatakse välja. Peetrus ja Johannes suurkohtu ees.
Stefanos visatakse kividega surnuks. Nõidus kaotab lahingu.
APOSTLITE TEOD
Apostlite tegude 4. peatüki lõpus räägiti sellest, kuidas Barnabas,
Küproselt pärit põllumees, müüs oma põllu maha ja
tõi selle eest saadud tulu apostlite kätte.
Meie Piibel on jaotatud peatükkideks ja salmideks ning peale seda lugu
hakkab uus peatükk. Järgmisena tuleb Hananiase ja Safiira lugu,
mis tegelikult sobib hästi kontrastiks Barnabase loole.
Barnabas andis kõik ja sai selle eest suure õnnistuse ja tähtsa
positsiooni osaliseks koguduses.
Hananias ja Safiira juhtum tekitab siin väga tugeva kontrasti.
Leena, kas loeksid 5. peatüki 6 esimest salmi?
"Aga keegi mees, Hananias nimi, oli koos oma naise Safiiraga
müünud omandi ja osa saadud rahast naise teades kõrvale toimetanud,
ja osa ta tõi ja pani apostlite jalgade ette. Siis ütles Peetrus:
"Hananias, mispärast on saatan vallanud su südame, et sa valetasid
Pühale Vaimule ja toimetasid kõrvale osa maatüki eest saadud rahast?
Eks see sinu käes olles olnud su oma ja müüdunagi sinu meelevallas?
Mispärast sa oled selle ette võtnud oma südames? Sa ei ole valetanud
inimestele, vaid Jumalale." Neid sõnu kuuldes langes
Hananias maha ja heitis hinge. Ja suur kartus tuli kõikide peale,
kes seda kuulsid. Noormehed aga tõusid ja mässisid ta linasse,
kandsid välja ja matsid maha."
See on päris jahmatama panev lugu. Minu jaoks on raske mõista,
miks nii pidi juhtuma ja kuidas see läheb kokku koguduses
toimunud asjadega.
Tekib küsimus, kas on siiski vale mitte kinkida kogu oma vara ära.
Või kas valetamine selles loos oli vale?
Miks oli vaja sellist karistust? Ka see pole pisut üle pingutatud?
Inimestena me käitume nii valelikult, et kui Jumal tegutseks sedasi
ka tänapäeval, meie igapäevaelu valitseks hirm.
Keskne küsimus selles loos on: Mis on sinu hind?
Millise hinna eest sa oled valmis käituma valelikult?
Vanas testamendis Joosua raamatus oli sõdur nimega Aakan,
kes varastas lahingus võidetud, aga hävitamisele määratud asju.
Selle tagajärjel sõjaõnn pöördus ja leiti Aakan, kes ütles:
"kui ma nägin saagi hulgas ühte kaunist Sineari kuube,
200 hõbeseeklit ja ühte kuldkangi, kaalult 50 seeklit, siis ma himustasin
neid ja võtsin need, ja vaata, need on kaevatud maasse keset
mu telki, ja hõbe on kõige all."
Asja uuriti ja juhtus samamoodi nagu Hananiase ja Safiiraga.
Aakan hukati selle varguse pärast.
Kui Peetrus räägib Hananiasega, ta küsib:
"Mispärast on saatan vallanud su südame?"
Väga tugev kontrast. Eelmises peatükis räägiti,
kuidas neid täideti Püha Vaimuga ja nüüd räägitakse mehest,
kelle oli vallanud saatan.
See on äärmuslik vastand. Jumal tahab, et oleme täidetud
Püha Vaimuga. Selle oleku vastand aga ei ole, et inimene jääb tühjaks.
Kui inimene ei saa täidetud Püha Vaimuga,
saatana vaim võib ta täita.
On hirmus mõelda, et selline võimalus on olemas.
Ma ei tea, kas Hananias ja Safiira olid tõesti saanud päästetud,
või kas nad olid kuskilt nurgast kogudusse sisse pugenud,
nähes suuri ilminguid, mis toimusid.
Kui nad nägid, et Barnabase annetus sai tunnustust ja ta sai
tähtsa positsiooni koguduses, Hananias ja Safiira
mingis mõttes tahtsid sedasama.
"Barnabas sai sellise positsiooni, ta on nüüd keegi siin koguduses.
Ta järgib Jeesust ja andis endast kõik. Me tahame sama staatust."
Oma teoga nad tahtsid osta endale mõjuvõimu.
Jumalale ei meeldi see.
Nad tegelikult ei andnud midagi, nad tahtsid teha vahetust ja
osta enestele mõjuvõimu.
See oli selles loos kõige hullem.
Peetrus ütles veel: "Sa ei ole valetanud inimestele, vaid Jumalale."
See polnud ainult inimeste omavaheline juhtum,
vaid Jumal tegi nii tõelist tööd koguduses, et selliste asjade
juhtumine oli rikkumine Jumala vastu.
Minu arvates on huvitav, et siin ei mainita,
et keegi oleks nad Peetrusele välja rääkinud, vaid Jumal ise andis teada.
Keegi ei tulnud rääkima, et nad oleksid raha endale jätnud,
vaid Peetrus teadis seda. Kas Püha Vaim oli talle rääkinud?
Ma arvan, et Hananias ja Safiira olid ainsad, kes teadsid.
Jah ja järsku Peetrus teadis.
Jah, Püha Vaim andis talle teadmisesõna.
See on huvitav, kui räägitakse Pühast Vaimust, kristlased usuvad,
et on kolmainsus: Isa, Poeg ja Püha Vaim.
Poja ehk Kristuse jumalik olek tuleb hästi ilmsiks Uues testamendis.
Aga kuidas Püha Vaim on Jumal, sellest räägitakse päris vähe.
Siin on üks lause selle kohta: "Mispärast on saatan
vallanud su südame, et sa valetasid Pühale Vaimule?"
Ta valetas Pühale Vaimule ja pärast öeldakse,
et "sa ei ole valetanud inimestele, vaid Jumalale".
Siin viidatakse Püha Vaimu jumalikkusele.
See pole muidugi ainus kirjakoht ega selge lausung.
Uues testamendis räägitakse Isa, Poja ja Püha Vaimu nimel
ristimisest ning õnnistatakse: "Issanda Jeesuse Kristuse arm,
Jumala armastus ja Püha Vaimu osadus olgu teie kõikidega!"
Nendes kohtades tuleb Püha Vaimu jumalikkus esile.
Püha Vaim on üks osa kolmainsusest.
Selles dramaatilises olukorras Hananias langes surnuna maha.
Ükski inimene ei tapnud teda. Jumal ise tegi asja ära,
Peetrus ei tapnud Hananiast, vaid see oli Jumala pühadus.
Ma ei tea, kas see oli jahmatus, mis põhjustas südameinfarkti.
Aga me teame, et ta heitis hinge.
See karistus pidi olema surm. Kas väiksemast poleks piisanud?
See on üks nendest müsteeriumidest, mis on Uues testamendis.
Võiksime lugeda siia kõrvale 1 Korintlastele 11:29-30,
kus Paulus kirjutab: "Sest kes sööb ja joob,"
siin all mõeldakse armulauda, "see sööb ja joob enesele nuhtlust,
kui ta ei anna aru sellest ihust. Seepärast ongi teie seas palju nõrku
ja põduraid ning paljud on surnud."
Siin tuuakse ka välja, et inimese eluiga lühenes,
kui inimene ei olnud Jumalale meelepärane, vaid sõi ja jõi
iseendale nuhtlust.
Samamoodi 1 Johannese 5:16-17: "Kui keegi näeb oma venda
tegevat pattu, mis ei ole surmaks, siis ta palugu, ja Jumal annab
talle elu, neile, kes ei tee pattu surmaks. On pattu, mis on surmaks:
selle kohta ma ei ütle, et tal tuleks paluda.
Kõik ülekohus on patt, aga on pattu, mis ei ole surmaks."
Siin on patud jaotatud justkui ohtlikeks ja mitte-nii-ohtlikeks.
Aga ma usun, et põhiline siin on, et kui inimene elab ja
ta toodab häbi Kristuse nimele, mingil hetkel Jumal võtab
selle inimese ära.
See on kõik, mis ma sellest mõistan. Jumal ei hoia lõpuni välja inimesi,
kes mõnitavad Teda siin maa peal.
Neid asju on tehtud ka vaimulikeks. Kui räägitakse surmapatust,
öeldakse, et see viib igavesse hukatusse.
Aga Johannese kirjas, Korintlaste kirjas ja Apostlite tegudes
ma ei usu, et surmapatt tähendab alati igavikulist surma.
Näiteks Hananiase ja Safiira puhul tähendas see selgelt füüsilist surma.
Jumala kätes on see, kuidas nende igavik kulgeb.
Ma ei ole suutnud seda selgitada. Ma ei usu, et ma kunagi suudan,
sest Jumala mõtted on nii palju suuremad, kui meie omad.
Esko, kas loeksid ette salmid 7-11?
"Umbes kolme tunni pärast juhtus, et tema naine tuli sisse
ega teadnud, mis oli sündinud. Peetrus küsis temalt:
"Ütle mulle, kas te müüsite maatüki sellise hinnaga?" Tema ütles:
"Jah, selle hinnaga." Peetrus ütles nüüd talle:
"Mispärast te olete ühte nõusse heitnud, et Issanda Vaimu kiusata?
Ennäe, nende jalad, kes su mehe on matnud, on ukse taga
ja nad kannavad välja sinugi." Otsekohe kukkus naine tema
jalge ette ja heitis hinge. Ja kui noormehed sisse tulid,
leidsid nad ta surnud olevat ning kandsid ta välja ja matsid ta
tema mehe kõrvale. Ja suur kartus tuli terve koguduse
peale ja kõikide peale, kes seda kuulsid."
Hananias ja Safiira vastutasid koos selle asja eest.
Vähemalt sooline võrdõiguslikkus on olemas,
kuigi pisut negatiivses tähenduses.
Mees üksi ei vastutanud, vaid tema naine vastutas ka.
See range karistus läks täide mõlema kohal.
Siin öeldakse, et suur kartus tuli terve koguduse peale.
See tähendab, et inimesed värisesid Jumala ees.
Nad mõistsid, et Jumal on päris ja Jumal on püha,
Temaga ei saa mängida, vaid Jumala ees vastutatakse.
Üks selle loo eesmärk on selgitada meile,
et me vastutame Jumala ees kogu oma elu üle.
Jumal ei ole sõber, kes on meiega ühel tasandil.
Jumal on suur, kõigeväeline Issand. Jumal on püha.
Jumala solvamine on väga tõsine asi.
Jumala suuruse ja pühaduse tajumine on vältimatult vajalik.
Meie ajas on see kadunud. Seadused Jumala teotuse kohta
on eemaldatud ja meil tohib kirjutada või rääkida Jumalast ükskõik mida.
Meil puudub arusaam sellest, et Jumal võiks tõesti teha midagi.
Jumal on meie jaoks pigem filosoofiline mõiste või
mingisugune valitsemise vahend, millega inimesi kontrollitakse.
Seepärast ma arvan, et Hananiase ja Safiira lugu
on meie jaoks väga hea meeldetuletus. Me vajame ka seda Jumala poolt.
Usun, et Jumala pühaduse müsteeriumi mõistmine on
inimeste jaoks vältimatu.
Muidu me teeme iseenda selle maailma keskpunktiks, mitte Jumala.
Vastutustunne Jumala ees kaob.
On hea, et me mõistame seda. Isegi kui ühiskonnas tuleb esile asju,
mis ei ole kooskõlas Jumala Sõnaga, me peame mõistma,
et meil pole valikut loobuda Jumala Sõnast.
Jumala Sõna pole ainult mingi informatsioon,
mis aitab meil luua mingisuguse maailmavaate.
Jumala Sõna on elav, väeline ja teravam kui kaheteraline mõõk.
Jumala Sõna toimib, Jumal räägib meile selle läbi.
Kui me vastutame oma südametunnistusega Jumala ees,
kogu meie eluhoiak muutub. Me võime kinnituda millegi
suurema ja vägevama külge, kui need inimesed,
kellel on hall arusaam Jumalast, kui filosoofilisest mõistest.
Tekst jätkub ja edasi tuleb natuke positiivsemate imetegude seeria
peale seda negatiivset imetegu.
Leena, kas loeksid ette salmid 12-16?
"Apostlite käte läbi sündis palju tunnustähti ja imetegusid rahva seas,
ja nad olid kõik koos ühel meelel Saalomoni sammaskäigus.
Ehkki muudest inimestest ei söandanud keegi nendega lähedalt suhelda,
pidas rahvas neist suurt lugu. Seda enam aga lisandus neid,
kes uskusid Issandasse, suurel hulgal nii mehi kui naisi,
nii et nad kandsid ka haigeid tänavatele ning panid need
kanderaamidele ja vooditele, et Peetruse möödudes kas või tema
varigi langeks mõne peale neist. Ka Jeruusalemma ümbruse
linnade rahvas tuli kokku, tuues haigeid ja rüvedatest
vaimudest vaevatuid, kes kõik said terveks."
Siin räägitakse Peetruse elutöö kulminatsioonist.
See oli tema tippmoment. Jumala imeteod jätkusid,
nad kogunesid saalomoni sammaskäigus,
mis oli arvatavasti seesama koht, kus Peetrus pidas oma
nelipühipäeva jutluse.
Kristlased kogunesid seal, aga keegi ei julgenud nendega ühineda.
Seda põhjustas hirm Jumala ees. Inimesed ei julgenud sinna minna,
nad arvasid, et võivad seal surma saada.
Aga sellest hoolimata rahvas pidas neist lugu ja päästetute
hulk kasvas meeste ja naiste seas.
Kuigi valitses hirm ja keegi ei julgenud nendega liituda,
usklike arv siiski kasvas.
Jumal kasutas Peetrust nii väeliselt, et inimesed tõid haigeid
ja nad said terveks.
Luukas kasutab jälle sõna "kõik": kes kõik said terveks.
Luukas mõtleb selle sõna all kõiki, keda ta vähegi teadis.
See pole absoluutne "kõik", aga igaljuhul paljud said terveks.
Ma pole kunagi näinud oma elus selliseid tervenemisimesid,
et inimesed saavad terveks, kui kellegi vari puudutab neid.
Siin on seesama Jumala mõju, mis oli negatiivsel kujul
Hananiase ja Safiira eludes ning positiivsel kujul tookord,
kui see koht, kus apostlid palvetasid, hakkas värisema.
Nad said siis väe rääkida Püha Vaimuga täidetult Jumala Sõna.
Kas siin on midagi samasugust, nagu selles naises,
kes puudutas Jeesust?
Jah, midagi samasugust.
See naine ei rääkinud Jeesusega sõnagi ega püüdnud tema tähelepanu.
Jüngrid imestasid: "Sa küsid, kes sind puudutas,
kuigi siin on selline rahvamass."
Aga naine teadis, mis eesmärgil ta puudutas ja sai terveks.
Selliseid imesid, mida ei saa seligitada, neid juhtub.
Imed ei ole võimalikud. Kui need oleksid võimalikud,
siis need ei oleks imed.
Imed pole võimalikud, aga need sünnivad.
Meil on Jumal, kes teeb võimatuid asju.
Kogudus kasvas jätkuvalt ja see tõi esile pingelise olukorra.
Tekkis vastuliikumine, kus osalesid ülempreester ja saduserid.
Esko, kas loeksid veel salmid 17-21?
"Aga ülempreester ja kõik ta kaaslased, saduseride erakond,
muutusid kadedaks ja pistsid oma käed apostlite külge ning
panid nad üldvanglasse. Issanda ingel avas aga öösel vangimaja
uksed, viis nad välja ja ütles: "Minge, seiske ja kõnelge rahvale
pühakojas kõik selle elu sõnad!" Kui apostlid seda olid kuulnud,
tulid nad koidu ajal pühakotta ja hakkasid õpetama.
Aga kui ülempreester ja tema kaaslased pärale jõudsid,
kutsusid nad kokku Suurkohtu."
Selline konfrontatsioon juhtus juba teist korda.
Peetrus ja Johannes ning võib-olla ka teised apostlid pandi vangi.
Aga siis juhtus ime ja ingel avas vanglaukse ning aitas nad välja.
Selline ime juhtus Peetruse elus veel hiljem ka.
Peetrus on üks harvadest inimestest, kelle Jumal on vabastanud
vanglast ime läbi.
Ingel julgustas neid minema ja kuulutama rahvale uue elu sõnu.
Nad läksid julgelt templisse ja hakkasid õpetama.
Neid mehi ei olnud võimalik kuidagi peatada.
See oli nii kummaline ime. Vanglauksed olid hommikul kinni,
aga mehi ei olnud enam. See müsteerium sai
täiesti uue dimensiooni,kui mõisteti, et seda liikumist pole võimalik peatada.
Nad olid kord proovinud Peetrust ja Johannest peatada,
kui nad tervendasid jalutu mehe. Suurkohtu oli sunnitud nad
lahti laskma, sest rahvas pidas neist suurt lugu.
Aga liikumine oli jälle kasvanud nii suureks, et suurkohtu liikmed
proovisid uuesti liikumist peatada.
Kogu Apostlite tegude raamat tõestab meile, et sellist Jumala
liikumist ei ole võimalik peatada. Sellega puutume kokku ka hiljem.
Gamaliel-nimeline mees tõuseb hiljem üles ja räägib,
et kui see on Jumalast, ei suuda nad seda hävitada ja kui see on
inimestest, siis see läheb tühja.
See, et Jumala kogudus eksisteerib veel tänapäevalgi,
näitab, et see on midagi, mida ei saa hävitada.
Kui vaatame Jumala kogudust tänapäeval, näeme, et kirikutes tehakse palju pattu,
kasutatakse võimu valesti ära. Kuidas selline organisatsioon,
kuhu mahub nii palju ka valesid asju ja mis on nii vana, saab veel eksisteerida?
See, et kogudus on peale kõiki neid möödalaskmisi ja vigu veel elus,
tõestab, et Jumal on elav ja Ta tegutseb.
See on positiivne sõnum. Minu palve on, et need imeteod, millest me loeme,
võiksid sündida Jumala väes veel tänapäevalgi nii konkreetselt.
Usun, et eriti seal, kus ristiusk on äärmuslikus positsioonis,
kus pole veel Jumala Sõna kirjalikus vormis, kus sõditakse,
seal need imed sünnivad ka tänapäeval rohkem kui meil siin.
Meie, eurooplased, oleme saanud juba põhikoolitusest mõista,
et imesid ei sünni ja Jumala Sõna ütleb: "Juhtugu teile teie usku mööda."
Ma loodan, et võiksin olla enda sees rohkem avatud, et Jumal võiks tegutseda.
Ja loodan, et ka sina, kes oled selle saatega kaasas võiksid olla avatud.
APOSTLITE TEOD
Kallis sõber, kui tahad võtta osa selle saate tootmiskuludest,
võid helistada ekraanil olevale numbrile (Soomes).
Aitäh!
Tõlge: Sanna Pitko