Kas oled kunagi võtnud osa palvekoosolekust,
kus maa hakkab värisema?
Apostlitel oli selline koosolek ja sellest me täna räägimegi.
Püha Vaim valatakse välja. Peetrus ja Johannes suurkohtu ees.
Stefanos visatakse kividega surnuks.
Nõidus kaotab lahingu.
APOSTLITE TEOD
Apostlite tegude 3. peatükis räägiti, kuidas Peetrus ja Johannes
tervendasid jalutu mehe ilusa värava juures ning
kuidas juutide juhtkond sekkus asja. Peetrus ja Johannes võeti kinni,
neid ähvardati, aga see ei peatanud neid.
Nad olid valmis jätkama kuulutamist, keeldusid lõpetamast.
Juudi suurkohtu liikmete eesmärk ei olnud otsida Jumala tahet,
vaid peatada see liikumine, mis oli saanud alguse.
Lõpuks nad ei saanud muud teha, kui lasta Peetruse ja Johannese lahti,
sest rahvas oli nende poolt.
Piibel räägib edasi, et kohe kui nad lasti lahti,
nad läksid omade, Jeesuse järgijate, juurde tagasi.
Esko, kas loeksid sellest?
Ap 4:23-30 "Pärast vabanemist tulid Peetrus ja Johannes omade
juurde ja jutustasid, mida ülempreestrid ja vanemad
neile olid öelnud. Aga seda kuuldes tõstsid need
ühel meelel häält Jumala poole, öeldes: "Issand, sina, kes sa oled
teinud taeva ja maa ja mere ja kõik, mis on nende sees,
kes sa oled meie isa Taaveti, oma sulase suu kaudu Püha
Vaimu läbi öelnud: "Miks paganad möllavad
ja rahvad taotlevad tühja? Ilmamaa kuningad on astunud siia
ja vürstid on kogunenud ühte paika Issanda vastu ja tema Messia vastu."
Sest tõepoolest, selles linnas on Heroodes ja Pontius
Pilaatus kogunenud ühte paganatega ja Iisraeli rahvaga sinu püha
sulase Jeesuse vastu, keda sa oled võidnud,
et teha seda, mis sinu käsi ja nõu olid ette määranud
sündima. Ja nüüd, Issand, vaata nende ähvarduste peale ja lase
oma sulastel täie julgusega kõnelda sinu sõna, sirutades oma käe haigete
parandamiseks ning tunnustähtede ja imetegude sündimiseks sinu püha
sulase Jeesuse nime läbi."
See oli üks algkoguduse märkimis- väärsetest palvekoosolekutest.
Huvitav, et sellest kirjutatakse eraldi.
Apostlid ju palvetasid kindlasti iga päev mitu korda ja
kui kogudus tuli kokku, nad olid koos palves.
Aga see oli kriisiolukord ja nad pidid kõik koos
pöörduma Jumala poole, et saada Temalt abi.
Kuidas nad palvetasid?
Siin öeldakse, et nad tõstsid ühel meelel häält.
Nad palvetasid kõik koos, mitte nii, et üks palvetas
ja teised palvetasid vaikselt oma südametes kaasa.
Nad ei palvetanud ka mõnda päheõpitud palvet
nagu seda on "Meie Isa" palve.
Kõige tõenäolisem on, et nad palvetasid sedasi
nagu näiteks Korea kristlased, igaüks palvetab kõva häälega
oma palvet ja see paistab välja nagu suur segadus.
Paljud ütlevad, et selline palve on nagu kontsert,
kus mängib orkester paljude erinevate pillidega,
mis annavad välja harmoonia.
Olen olnud sellistel koosolekutel ja need alati puudutavad mind.
Usun, et apostlid palvetasid just sedasi,
nad kinnitasid üksteise palveid ja nende tähelepanu oli Issandal.
Keegi ei ühinenud kellegi teise palvega,
vaid kõik palved läksid otse Issandale.
Luukas võttis siin kokku, mida nad palvetasid.
On märkimisväärne, et nad ei palvetanud olukorra muutust.
Neid ähvardati ikka, aga jüngrid palvetasid, et neil oleks
julgus ja õige hoiak kui nad kuulutavad evangeeliumi.
Nad palvetasid jõudu ilma hirmuta kuulutada Sõna.
Nad palusid julgust ja imetegusid, et haiged saaksid terveks ning
toimuksid imed ja tunnustähed Jeesuse nimel.
Ei olnud märkigi rusutusest. Nad ei kartnud,
et keegi tuleb ja võtab nad kinni.
Nad said aru, et Jumal on kõige selle taga ja Ta on jõulisem
kui nende vastased.
Neil oli kindel usaldus.
Jumal ühines nende palvega, Ta tõi neile vastuse.
Loeme 31. salmist edasi.
Ap 4:31-37 "Ja nende palve järel kõikus paik, kus nad olid koos, ja
nad kõik täideti Püha Vaimuga ja nad kõnelesid Jumala sõna julgesti.
Ja usklike kogul oli üks süda ja üks hing ning keegi ei
öelnud oma vara kohta, et see on tema oma, vaid kõik oli neil ühine.
Ja apostlid tunnistasid suure väega Issanda Jeesuse ülestõusmist,
ja suur arm oli nende kõikide peal. Nende seas ei olnud keegi puuduses,
sest kõik, kes olid maade või majade omanikud, tõid müümisel
saadud raha ja panid apostlite jalge ette. Igaühele jagati siis
sedamööda, kuidas keegi vajas. Näiteks Joosep, Küprose saarelt
pärit leviit, keda apostlid hüüdsid lisanimega Barnabaseks,
mis tähendab Julgustuse poeg, müüs ära oma põllu ning tõi
raha ja pani apostlite jalge ette."
Jumal andis nende palvele 3 konkreetset vastust.
1. vastus oli see, et paik, kus nad olid koos, kõikus.
See oli füüsiline vastus Jumala käest.
Sellised asjad võivad juhtuda, võib-olla mitte igapäevaselt,
kuid Jumal võib selliseid asju teha.
2. vastus oli see, et nad kõik täitusid Püha Vaimuga.
3. vastus oli see, et nad kuulutasid julgelt Jumala sõna.
Sellised asjad juhtuvad, kui inimesed palvetavad.
Palve liigutab seda kätt, mis liigutab tervet maailma.
Nende palvele anti kindel vastus.
Miks nad kõik täitusid Püha Vaimuga, kui juba Apostlite tegude
2. peatükis nad täitusid Vaimuga?
Peetruse jaoks see oli juba kolmas kord, sest kui ta rääkis rahvale
4. peatüki alguses, ta oli ka täis Vaimu
Kas apostlid olid langenud pattu tegema või
jäänud oma usus nõrkadeks, et nad pidid algusesse tagasi tulema
ja täituma Püha Vaimuga? Või oli mõni teine põhjus?
Olen ise sellest aru saanud nii, et põhjus, miks nad täitusid
Püha Vaimuga, oli see, et nad olid kasvanud.
Nende elud olid muutunud, neil olid uued väljakutsed.
Sellepärast nad jõudsid sellesse kohta, kus nad andsid uuesti
ka kõik uued elualad Pühale Vaimule üle.
Efeslaste 5:18 ütleb: "Saage täis Vaimu."
Räägin teile kolmest asjast selle väljendi puhul.
See lause on esiteks käskivas kõneviisis.
Jumal käseb meil seda teha, sest see on Tema tahe.
Jumala tahtmine on, et iga inimene oleks täis Püha Vaimu.
Me ei pea ootama, et Jumal täidaks meid ja me ei pea
manipuleerima Jumalat, et ta täidaks meid Püha Vaimuga.
Ta on andnud meile käsu, see on tema tahtmine,
meie ülesanne on lihtsalt vastu võtta.
Läbi Püha Vaimu meil tekib õige pilt Jumalast,
Ta ei ole kitsi, Ta tahab meid täita.
Jumal tahab alati täita meid rohkem, kui me oleme valmis täidetud saama.
Kui me mõistame Jumalat sedasi, meie usaldus Tema vastu kasvab.
Teiseks, see väljend on kreeka keeles passiivne,
mitte "täitke iseennast" vaid "laske Vaimul end täita".
Jumal on täitja, meie oleme need, kes saavad täis, vastuvõtjad.
Me oleme passiivsed objektid, keda Jumal täidab.
Me ei pea välja teenima Püha Vaimuga täitumist.
Apostlid ei saanud Püha Vaimu väge 28. peatükis auhinnaks mõne
aastakümne kestnud teenimise eest, vaid nad said Püha Vaimu 2. peatükis.
Nad sai väe siis, kui nad olid põgenenud, Jeesust alt vedanud,
Peetrus oli Ta ära keelanud. Nad olid masenduses ja
neil oli raske uskuda, et Jeesus on üles tõusnud.
Selles kaotuse olukorras neil oli vaja Püha Vaimu.
Passiivne väljend tähendab seda, et Püha Vaim antakse meile
armust ja mitte välja teenimisel.
See on armastus, mida me ei vääri, vaid mille Jumal meile annab.
Kolmandaks on see väljend kreeka keeles presensis ehk olevikus.
Kreeka keeles olevik on natuke teistmoodi.
Meie jaoks olevik on näiteks "istun" või "söön".
Olevik on selle hetke sündmus, midagi toimub ja siis see on möödas.
Olevik võib olla ka kestev tegevus nagu näiteks inglise keeles
"I am eating", "I am sitting".
Kreeka keeles ei ole neid kahte võimalust, mis meil on.
Kreeka keeles on auristi aeg, mis väljendab ühekordset tegevust.
Presens tähendab kreeka keeles alati jätkuvat, kestvat tegevust.
Järelikult me saame jätkuvalt täidetud Püha Vaimuga.
Me vajame ka neid erilisi hetki, kus saame teadlikult täidetud.
Aga Jumal on mõelnud, et Püha Vaim valitseb me eludes
dünaamiliselt ja jätkuvalt, Püha Vaim vastab meie uutele vajadustele.
Teen selle arusaadavamaks.
Kujutame ette, et inimene on 5-aastane.
Siis ta elu on enamvähem selle lusika suurune.
Kui see 5-aastane täitub Püha Vaimuga,
Jumal valab selle teelusika täis.
Laps ei suudagi sellest rohkem vastu võtta.
Tema maailm on see kodu, kus ta elab ja isa-ema
on tema autoriteedid, õed-vennad on talle tähtsad.
Kui laps kasvab ja saab 10-aastaseks, ta elu ei ole enam nii väike.
Ta on nüüd supilusika suurune.
Ta on läinud kooli, õppinud lugema ja kirjutama.
Kui 5-aastane teab, et emal ja isal on alati õigus, siis 10-aastane teab,
et õpetajal on alati õigus.
Tema jaoks ei piisa, et Jumal täidab teda nii, nagu 5-aastast.
Tal on vaja, et Püha Vaim valitseks igal 10-aastase elualal.
Millalgi ta saab 15-aastaseks ja ta elu on palju suurem,
kui 10-aastasel.
Ta on teadlik oma seksuaalsusest. Tal on möödas see aeg,
kui inimese mälumaht on kõige suurem ja siit edasi läheb ainult allamäge.
Tema suhe maailmaga on muutunud. Ta on õppinud väga palju.
Kui 5-aastasena isal ja emal oli alati õigus, 10-aastasena
isal ja emal ei olnud õigus, vaid õpetajal oli alati õigus,
siis 15-aastane on täiesti veendunud, et ei emal, isal ega õpetajal
ole mitte kunagi õigus.
Ta ei saa hakkama 15-aastase eluga, kui Püha Vaim täidab ainult
tee- või supilusika võrra.
Tal on vaja 15-aastase pubeka elu üle valitsevat Püha Vaimu,
kes vastab neile küsimustele, mida selles vanuses inimesel on.
Siis ta saab 20-aastaseks ja elu on jälle teistmoodi.
Ta on kasvanud suuremaks.
Ta on võib-olla lõpetanud kooli ja ta peab teadma, mida oma eluga teha,
mis ametit õppida.
15-aastase kiindumus on võinud muutuda 20-aastase armastuseks.
Suhe maailmaga on laienenud.
Kui 5-aastane arvas, et isal ja emal on alati õigus,
10-aastane arvas, et õpetajal on õigus, ema-isa ei tea midagi,
15-aastase jaoks ühelgi autoriteedil ei olnud õigus,
siis 20-aastasena inimene imestab, kui palju ema-isa on 5 aastaga arenenud.
Ta hakkab mõistma, et ta polegi põlvkondade vahelises kuristikus.
Ta vajab, et Püha Vaim valitseb 20-aastase elu.
Paljud nendest valikutest, mida ta teeb, on sellised,
et inimene üksi ei suuda nende üle otsustada.
Ta vajab Jumala ligiolu ja Püha Vaimu.
Ühel päeval ta saab 25-aastaseks.
Ta elu on teistsugune. Ta on võib-olla rajanud perekonna,
omandanud elukutse, tal võivad olla juba lapsed.
Järsku ta mõistab, et ta on täiskasvanu ja peab enda eest vastutama,
saama oma ameti ja perekonnaga hakkama.
Ta tunneb tihti, et talt nõutakse liiga palju.
25-aastase jaoks ei ole piisav see, kuidas Püha Vaim teda 20-selt täitis.
Ta peab saama aktuaalseid vastuseid Pühalt Vaimult selles reaalsuses,
kus ta parajasti elab.
Siis inimene saab 40. Ta elu on väga erinev.
Ta elu võib olla selles faasis, et ta oma lastel on puberteet,
isal-emal pole enam õigus.
See 40-aastane peab erinevates olukordades hakkama saama.
Tal võib olla võlg kaelas või ta peab saama suurema elukoha perele.
Ta karjäär võib tekitada raskuseid. Ta mõtleb, et kui 40-aastasena
ta pole oma karjääriga kaugemale jõudnud, siis ta ehk ei jõuagi.
Ta vajab Püha Vaimuga täidetud saamist, et saada vastused
40-aastase küsimustele.
Lapsed tulevad ja tahavad uusi teksasid või uut arvutit.
Püha Vaim tahab täita selle 40-aastase elu,
et ta võiks saada vastused tõelistele küsimustele.
Ühel päeval ta saab 50-aastaseks. Ta elu on juba nii suur.
Ta lapsed kolivad kodust ära ja ta mõistab, et peab õppima elama
koos oma abikaasaga, ilma et lapsed neid koos hoiaksid.
Tulevad uued väljakutsed.
Võib-olla ta on oma karjääriredeli tipus või siis ta on juba loobunud.
Pension hakkab olulist rolli mängima.
Mõni tahab pikendada oma tööaega, teise jaoks tekitab see mõte ahastust.
Ta hakkab oma ihus tundma väsimust.
Inimene vajab 50-aastasena, et Püha Vaim valitseb ta elu üle.
Siis inimene saab 75, nagu mina praegu.
Inimesel hakkavad õmblused natuke lahti tulema,
raamiga pole kõik korras ja igalt poolt on valus.
Ta mõistab, et ei saa enam tööeluga hästi hakkama.
Lapsed, lastelapsed ja lasteelastelapsed käivad oma teid pidi.
Maailm justkui jookseb mööda ja ise oled nagu kelgu pealt kukkumas.
Tulevad dementsused ja muud haigused, mis vanadel inimestel vahel on.
Siis ei piisa, et Jumal täidab nii, nagu 50- või 25-aastaselt.
Siis on vaja, et Püha Vaim täidab 75-aastase elu.
Me saame aru, et kasvamine Pühas Vaimus ei ole meie jaoks
päris valikuvõimalus vaid pigem eluline vajadus.
See on protsess, saada jätkuvalt täidetud Püha Vaimuga.
Inimene võib jääda kinni erinevatesse faasidesse.
Vanadekodus võivad olla vanurid, kes säravad, on dünaamilised inimesed,
aga seal on ka neid, kes on jäänud kinni näiteks puberteedifaasi.
Nad kardavad kogu aeg, et keegi tuleb ja röövib selle raha,
mis on peidetud madratsi alla.
Nad on kibestunud, kui noored teevad asju teistmoodi, kui nemad tegid.
Keegi ei küsi nende käest, kas tohib seda või teist teha.
Nad kogevad ennast välja jäetud, hüljatuna.
Inimene võib oma usus jääda elama seda elu, mida ta noorena elas.
Kui ta kuulis, et tantsimine on patt, siis ta 90-aastasena ikka veel ütleb,
et tantsimine on patt, kuigi ta pole viimased 40 aastat
suutnud tantsida.
Nad ei saa aru, et nende jaoks patt oleks see kibedus,
mida nad kogevad, kui elu läheb neist mööda.
Kui mõtleme puberteediealise peale, ta hakkab iseseisvuma ja teadma
kõike palju paremini kui kõik teised.
Keegi teine ei tea, mis on ainus õige ärkamisliikumine,
kui üks 16-aastane, või mis on ainus õige ristimise viis, kui üks 17-aastane,
või kes on liberaalne ja kes piibellik, kui üks 18-aastane.
Selles vanuses me suudame oma mõtteviise loogiliselt põhjendada.
Kui me saame vanemateks, me oleme mõned asjad enda jaoks
nii loogiliselt ära põhjendanud, et kui asjad ei lähegi nii lihtsalt,
kui olime ette kujutanud, me keeldume elamast selles reaalsuses.
Me jääme kinni vanade mõtteviiside külge.
Igaühel meil, isegi mul on probleeme sellega, et me ei suuda muutuda.
Sellepärast Püha Vaimuga täitumine on nii dünaamiline.
Tema annab iga päev värskuse meie usueludesse.
Siin kirjakohas on toodud välja Püha Vaimu tunnustähed:
"Nad kõnelesid Jumala sõna julgesti ja usklike kogul oli üks süda ja üks hin
See polnud Peetruse süda ja Johannese hing,
vaid Jeesuse süda ja hing.
Neil oli ka ühine vara ja "nende seas ei olnud keegi puuduses,
sest kõik, kes olid maade või majade omanikud, tõid müümisel saadud raha
ja panid apostlite jalge ette. Igaühele jagati siis sedamööda,
kuidas keegi vajas."
Algkogudus oli nagu kommuun, neil oli ühine vara.
"Ja apostlid tunnistasid suure väega Issanda Jeesuse ülestõusmist,
ja suur arm oli nende kõikide peal."
Ei olnud kellegi üle kohtu mõistmist. Nad mõistsid, et kõik tuleb Jumala
armastuse läbi.
Neil oli ka omavaheline usaldus.
Siin räägitakse veel Joosepist, kes oli pärit Küprose saarelt ja
keda apostlid hüüdsid Barnabaseks, kelle nimi tähendab julgustuse poega.
Ta müüs ära oma põllu ning tõi raha ja pani apostlite jalge ette.
Ta oli arvatavasti suurte maade omanik, sest tema annetus kogudusele
oli nii tähtis, et apostlid tõid seda palju välja ning Luukas kirjutas selle ü
Barnabasest sai kogu koguduse julgustaja.
Temast pole alles jäänud ühtegi kõnet nii nagu Pauluselt või Peetruselt.
Ta polnud väljapaistev isik, aga ta oli mentor,
tal oli alati keegi, keda ta hoidis ja julgustas.
Tema tegevus mõjutas kogu kogudust.
Olen kuulnud lugu kogudusest, kus kutsuti kord juhtkond ette.
Koguduse pastor ei olnud ilmselt suurem kõnemees ja üks
põllumees ütles: "Oleks meil ainult selline pastor, kes kuulutaks
evangeeliumi nagu Paulus."
Pastor oli natuke vaikselt ja ütles siis "Oleks meil selliseid põllumehi,
nagu Barnabas, kes müüs oma põllu ja andis raha kogudusele."
Kõiki on vaja, keegi ei suuda teha kõike aga igaüks võib teha midagi.
APOSTLITE TEOD
Armas sõber!
TV7 tööd Eestis saab toetada helistades 900 1770 (10 eurot).
Info pangaülekannete kohta: www.tv7.ee
Aitäh Sinu panuse eest!
Tõlge: Sanna Pitko