Apostlite tegude 4. peatükis räägitakse, kuidas Peetrus
ja Johannes vangistati ning neil keelati rääkimast midagi
Jeesuse nimel. Aga nad ei olnud nõus ja Peetrus ütles,
et ei ole ühtegi teist taeva all, kes annaks meile pääste,
üksnes Jeesus.
Püha Vaim valatakse välja. Apostlid vangistatakse.
Nõiakunst kaotab lahingu.
APOSTLITE TEOD
Eelmisel korral jõudsime selleni, et Peetrus ja Johannes kohtusid
sünnist saati jalutu mehega ning ütlesid talle:
"Jeesuse Kristuse Naatsareetlase nimel, tõuse ja käi!"
Mees tervenes imelisel viisil ja Peetrus hakkas rääkima.
Ta pidas julge kõne, kus rääkis mehe tervenemisest,
Jeesuse ülestõusmisest ja tõi esile ka selle, et juutide
esimehed olid Ta hukka mõistnud ning apostlid olid Tema
üles tõusmise tunnistajateks. Ta tõi inimestele väljakutse
nende faktide põhjal, et nad peavad muutuma,
kahetsema oma patte, pöörduma.
"Jumal on Ta teie juurde läkitanud teid õnnistama, kui te igaüks
pöördute oma tigedusest."
Peetrus ja Johannes ütlesid, et see vana elu ei kõlba kuskile,
on tulnud uus meeleparanduse aeg.
See kuulutus tõi esile palju tundeid inimestes.
Siin räägitakse, mis juhtus, kui Peetrus ja Johannes
parajasti rääkisid. Kas loeksid 4. peatüki algusest 4. salmini?
"Sellal kui apostlid rahvale rääkisid, astusid nende juurde
preestrid ja templipealik ja saduserid. Neid ärritas,
et apostlid õpetasid rahvast ja kuulutasid surnuist ülestõusmist
Jeesuses. Nad võtsid Peetruse ja Johannese kinni ja panid nad
hommikuni vangimajja, sest oli juba õhtu.
Aga paljud neist, kes olid Sõna kuulnud,
hakkasid uskuma, ja mehi sai arvult umbes viis tuhat."
Järelikult see olukorra tekitatud hämming ja korralagedus
oli niivõrd suur, et rahvajuhid vihastasid välja.
Templipealik tähendab strateegilist juhti, ta juhtis relvastatud
tegevust. Saduserid olid need, kes ei uskunud ülestõusmisesse.
Variseride ja saduseride vahel oli pinge, kuna variserid uskusid
ülestõusmisesse, saduserid aga olid selle aja liberaalteoloogid,
kes keelasid ära kõige selle, mis ei mahtunud nende maailmavaatesse.
Preestrid olid enamuselt saduserid. Nad haavusid esiteks sellepärast,
et Peetrus ja Johannes tegelesid ilma loata tervendamistööga,
siis nad veel kuulutasid Jeesuse ülestõusmist,
mis oli saduserite jaoks võimatu, teiste jaoks aga kiuslik fakt,
nad ei suutnud seda vältida. Rahvas sattus pöördesse sellest,
et isegi surm ei peatanud Jeesust.
Nad kutsusid rahvast välja ka meelemuutusele ja
see vihastas preestrid välja.
Peetrus ja Johannes pandi vangi, kuna oli juba õhtu.
Nad olid kella kahest saati päeval olnud seal,
6-7 tundi ja väljas läks juba pimedaks.
Sel ajal ei olnud elektritulesid, seega kui pimedus tuli,
mindi magama.
Liikumine oli nii suur, et valitsejad pidid sekkuma.
Kui seal oli 5000 meest kaasas, olid kindlasti ka
naised ja lapsed. Võis olla 10 000 inimese rahvaliikumine,
mida ei saadud kontrolli alla.
Loeme järgmise päeva kohta. Esko, loe ette salmid 5-7.
"Hommikul sündis, et nende ülemad ja vanemad ja kirjatundjad
tulid Jeruusalemma kokku, ka ülempreester Hannas ja Kaifas
ja Johannes ja Aleksandros ja niipalju kui neid oli ülempreestri
soost. Ja nad panid apostlid endi keskele seisma ja pärisid:
"Missuguse väega või millise nime abil te olete seda teinud?"
Juutide suurkohtu kogunes kokku, sellesse kuulus 70 enim
austatud meest ja nad istusid poolringis, mille keskele pandi
seisma Peetrus ja Johannes.
Sellel aastal oli tegelikult Kaifas ülempreester, aga rahvas pidas
ülempreestriks eelmise aasta Hannast.
Hannas oli niivõrd mõjuvõimas preestrina.
Nendel inimestel oli vägi mõista kohut, nad oleksid võinud panna
Peetruse ja Johannese aastateks vangi, kui oleksid tahtnud.
Roomlased ei lubanud neil kedagi tappa,
kuigi seda juhtus. Apostlite tegudes Stefanos surmati,
kuigi see oli normide vastane.
Kui tekib selline suur segadus, siis normidest ei peeta enam väga kinni.
Apostlid kutsuti siis ette ja nende käest küsiti,
millise väega või mis nime abil nad seda teevad.
Peetrus vastas jõulise kõnega. Kas loeksid ette, Leena, salmid 8-12?
Siis Peetrus, täis Püha Vaimu, ütles neile: "Rahva ülemad
ja vanemad! Kui meid täna üle kuulatakse vigasele inimesele
tehtud heateo pärast, mille läbi ta päästeti,
siis olgu teile kõigile ja kogu Iisraeli rahvale teada,
et see sündis Jeesuse Kristuse, Naatsaretlase nime abil, kelle teie
lõite risti, aga kelle Jumal on üles äratanud surnuist.
Sellesama tõttu seisab see inimene siin teie ees tervena.
Jeesus on "kivi, mille teie, ehitajad, olete tunnistanud
kõlbmatuks, mis on saanud nurgakiviks". Ja kellegi muu läbi
ei ole päästet, sest taeva all ei ole antud inimestele ühtegi
teist nime, kelle läbi meid päästetaks."
See on üks Peetruse vägevatest kõnedest.
Olukord oli niivõrd kriitline, et Luukas rõhutab seda,
et Peetrus oli täis Püha Vaimu. Ta ei pidanud oma väes
hakkama saama, vaid ta sai julguse Pühalt Vaimult.
Peetruse loogika oli see, et tema oli süütu selle kohtu ees,
aga juutide suurkogu oli ise süüdi. "Kui meid täna üle kuulatakse
vigasele inimesele tehtud heateo pärast, mille läbi ta päästeti,
siis olgu teile kõigile ja kogu Iisraeli rahvale teada,
et see sündis Jeesuse Kristuse, Naatsareetlase nime abil"
Peetrus ütles, et nad ei ole teinud midagi halba, vaid ainult head.
Nad ei olnud teinud midagi kriminaalset, mille eest neid
oleks võidud karistada. Neid oli vangistatud valede tõendite põhjal.
Ta ütles ka, et Jeesus volitas nad seda heategu tegema,
see toimus Jeesuse Kristuse, Naatsareetlase nimel.
Siis pöördub Peetrus suurkohtu poole: "Teie lõite Ta risti, aga Jumal on Ta
üles äratanud surnuist." Ehk siis nemad tegid vale otsuse,
mõistsid Jeesuse hukka, aga Jumal pööras heaks nende otsuse.
Point oli see, et Jumal on suurem kui suurkohtu otsused ja Jumal
on Jeesuse poolt, võttis Ta enda juurde, tõstis kõrgeks, äratas surnuist ning
Jeesusest sai see nurgakivi, kes ei kõlvanud ehitajatele,
kuid kes on see üks ja ainus. Kokkuvõtteks tõi Peetrus selle
tähtsa lause: "Ja kellegi muu läbi ei ole päästet, sest taeva alla
ei ole antud inimestele ühtegi teist nime, kelle läbi meid päästetaks."
Peetrus kordab seda, mida Jeesus ütles enne oma surma: "Mina olen
tee, tõde ja elu, ükski ei saa Isa juurde muidu, kui minu läbi."
See oli vägev kuulutus, kust tuli välja, et inimene vajab päästet,
Jeesus võib päästa ja Jeesus on ainus, kes saab päästa.
Need on olnud alati evangeeliumi tähtsaimad punktid:
Jeesus võib päästa ja Ta on ainus, kes saab päästa.
Kui nendest ei peeta kinni, ristiusk kuivab kokku.
Seal, kus ristiusk kasvab ja levib tänapäeval, seal julgetakse kuulutada,
et Jeesus on täielik pääste inimestele, annab uue elu, kõik vana kaob ja
inimene saab astuda uude ellu, kogukonda, mida kutsutakse koguduseks.
Peetrus siis pidas selle vägeva kõne ja suurkohtu liikmed reageerisid sellele
nad märkasid, et midagi suurt on nüüd toimumas, kuna see mees julgeb
midagi sellist meie ees kuulutada. Loeme, kuidas nad reageerisid
salmidest 13-17, kõik see juhtus nagu varjatult, kuna apostlid saadeti ära
ja suurkohtu jäi omavahel vestlema. Kas loeksid ette, Jarmo?
"Nähes Peetruse ja Johannese kartmatust ja teada saades,
et nad on õppimata ja lihtsad mehed, panid nad seda imeks.
Nad tundsid ära, et need mehed olid olnud Jeesuse kaaslased.
Ja kui nad nägid tervendatud meest nende juures seisvat,
ei olnud neil midagi vastu ütelda. Siis nad käskisid neid Suurkohtust
välja minna ja pidasid omavahel nõu: "Mis me peaksime nende inimestega
tegema? Sest see, et nende läbi on sündinud silmapaistev tunnustäht,
on teada kõigile jeruusalemlastele ja me ei saa seda salata.
Kuid et nad sellest nimest ei räägiks enam ühelegi inimesele,
siis ähvardagem neid kõvasti."
Siit tulevad välja sellised asjad, et suurkohtu liikmed pidid esiteks
tunnistama, et ime oli toimunud ja apostlitel oli mingi kummaline autoritee
Siin öeldi, et nad olid õppimatud ja lihtsad mehed, aga algtekst ütleb,
et nad olid kirjaoskamatud ja "idioodid", kuigi meie keeles on see
natuke jõulisem kui nende omas.
Kuna nad ei saanud väita, et imet poleks toimunud,
nad otsustasid neid keelata.
On tähtis märgata, et Peetrus ja Johannes tunnistati Jeesuse järgijateks.
Neid oli nähtud Jeesuse seltsis, nad olid avalikult seotud Temaga.
Kuigi Peetrus keelas ära Jeesuse, materjali oli piisavalt,
mille järgi võidi ära tõestada, et ta oli Jeesuse järgija.
Minu arvates see on meile tänapäeval väljakutseks,
kui keegi viiks meid kohtusse, süüdistades meid Jeesuse järgimises,
kas leiduks piisavalt tõestusmaterjali?
Või kas me oleme nii hästi õnnestunud ära peitma kõik, mille põhjal meid
tunnistataks Jeesuse omadeks, et meid ei saaks süüdi mõista.
Kogu Uue testamendi vältel, kõik keda Jeesus kutsus ennast järgima,
Ta tegi seda avalikult. Inimesed sidusid end Temaga avalikult.
Jeesus ütles, et need, kes tunnistavad Teda inimeste ees, neid Temagi
tunnistab oma Isa ees ja kes salgavad Tema inimeste eest, need Temagi
salgab oma Isa ees taevas.
Väljakutse meile on näidata välja oma usku, mitte olla värvitud,
lõhnatud, nähtamatud, kuuldamatud.
Me peame olema väliselt need, kes me sisemiselt oleme.
Kas sellepärast sa kutsud inimesi, kes tahavad päästetud saada,
avalikult ette tulema?
Tegelikult mitte, vaid hoopis sellepärast, et nad saaksid ise aru,
et nad pühendavad oma elud Jeesusele.
Usk peaks ikka välja paistma ka ilma väliste tegudeta.
Aga inimesed peavad tegema midagi konkreetset, et nad saaksid aru,
mida nad teevad. Vahel see on käe üles tõstmine, välja ütlemine,
vahel eestpalve. Aga nad peavad olema kindlad selles, mida teevad.
Kindlus on kõige tähtsam.
Üks küsimus: Suurkohtu ei jäänud uskuma Peetrust, kuigi ta sõnum oli
niivõrd selge, mis selle põhjustas?
Nad olid reaalpoliitikud, nad mõtlesid roomlaste peale ja
nende jaoks oli tähtis säilitada võimu, mille nad olid saanud.
Roomlased olid andnud sellele suurkohtule rohkem võimu,
kui nad tavaliselt oma vallutatud alade esimeestele andsid.
Juutidel oli eriline positsioon Rooma riigi silmis.
Ülempreestrid ja suurkohtu olid need, kelle käes oli võim ja nad võitlesid
selle eest. Nad pidid hoolitsema korra eest riigis ja nende kohustus
oli hoida seda korda. Nad muidugi ei uskunud, et Jeesus on messia
ja kogu olukord oli väga kiuslik, kuna rahva keskel tekkis liikumine,
kelle sõnul Jumal oli Jeesuse poolt ja suurkohtu vastu.
Nende vaatenurgast oli see mässumeelne liikumine.
Nad ei võtnud seda tingimata religiooni vaatenurgast,
vaid lihtsalt poliitiliselt.
Nad otsustasid apostleid keelata, kuna ime oli juba toimunud,
seda ei saanud salata, nad nägid, et ainus võimalus
on nende suud kinni toppida. Esko, kas loeksid edasi, salmid 18-22?
"Ja nad kutsusid apostlid sisse ning keelasid neil üldse rääkida
ja õpetada Jeesuse nimel. Peetrus ja Johannes vastasid
aga neile: "Otsustage ise: kas Jumala ees on õige kuulata teid
rohkem kui Jumalat? Meil on ju võimatu jätta rääkimata seda,
mida me oleme näinud ja kuulnud." Nemad aga, veel rohkem ähvardades,
lasksid apostlid vabaks, sest rahva pärast nad ei leidnud viisi,
kuidas apostleid nuhelda, kuna kõik ülistasid Jumalat toimunu eest
Sest inimene, kellele see paranemise tunnustäht oli sündinud,
oli üle neljakümne aasta vana."
Nad tahtsid minna kõige lihtsamat teed pidi, et tekitada võimalikult
vähe probleeme. Peetrus ja Johannes aga keeldusid igasugustest
kompromissidest, öeldes, kas on õigem kuulata neid või Jumalat.
"Mõelge ise, aga meie ei saa vaikida sellest, mis me oleme näinud
või kuulnud."
Kogu suurkohus sai aru, et nendel meestel on tõsi taga
ja nad tõesti usuvad, et Jeesus on tõusnud üles surnuist.
Nad ei suutnud vastupidist tõestada veel tol ajal.
Kestis kuni aastani 350, kuni tuli esile esimene katse
keelata ära Jeesuse ülestõusmine Keiser Juliuse läbi.
Aga Jeesuse ülestõusmist peeti siiski teadusliku faktina,
kuni valgustusfilosoofia ja liberaalteoloogid hakkasid kahtlustama.
Siiski ühtegi uut fakti selle kohta, kas ta tõusis üles või ei tõusnud,
ei ole viimaste 500 aasta jooksul tekkinud, on ainult keerutatud
nende vanade faktide ümber.
Kõige suurem tõrge, miks inimesed ei usu ülestõusmisesse on,
et nende maailmavaate kohaselt see on võimatu.
Kuna see on võimatu, nad on veendunud, et see pole tõsi.
Me peame selle kahtluse alla panema, tõe nimel.
Tõde on suurem kui selle kasutaja. Teadus ei ole suurem kui kasutaja.
Teine küsimus, mis tuleb esile, on meie suhtumine võimudesse.
Peetrus ja Johannes esindasid selgelt sõnakuulmatust,
nad keeldusid kuuletuma käsule mitte kuulutada evangeeliumi.
Nad ütlesid, et ei saa olla rääkimata sellest, mida on näinud ja kuulnud.
Kui me teame, et Jeesus on tõde, me ei saa sellest vaikida.
Selle küsimuse on arutletud palju ajaloo jooksul.
Minu eluaja jooksul on kuulutatud evangeeliumi moslemi riikides,
salaja sisse veetud Piibleid endisesse Nõukogude liitu,
aga on kirikuid, kus öeldakse, et kui võimud keelavad midagi,
seda ei tohi teha. Nad toetuvad Paulusele Rooma 13:1-5:
"Iga hing alistugu valitsemas olevaile võimudele, sest ei ole
võimu, mis ei oleks Jumala käest, olemasolevad on aga Jumala seatud.
Nõnda siis, kes paneb vastu võimule, paneb vastu Jumala antud korraldusele,
vastupanijad aga tõmbavad enese peale nuhtluse. Ülemused ei ole ju hirmuks
headele tegudele, vaid kurjadele. Kui sa aga ei taha tunda hirmu
võimu ees, siis tee head, ja sa saad tema käest kiitust, sest ta on Jumala
teener sinu heaks. Kui sa aga teed kurja, siis tunne hirmu, sest ta ei
kanna mõõka asjata, ta on ju Jumala teener, kättemaksja nuhtluseks
sellele, kes teeb kurja. Niisiis on alistumine vajalik,
seda mitte ainult nuhtluse, vaid ka südametunnistuse pärast."
Siinkohal peaks küsima, kus on võimude piirid,
millal peab kuuletuma ja millal mitte?
Muidugi me tahame siin maailmas olla kuulekad võimudele,
aga kas me salgame Jeesuse mõne riigi võimude pärast?
Nende asjade üle vaieldakse. Kas Piibleid tohtis sisse vedada
Nõukogude liitu? Mõned ütlevad, et Jumal on suurem kui võimud
ja võimudel ei ole õigust keelata inimesi kuulmast sõnumit Jeesusest.
Teised ütlevad, et me peame ka selle juures olema kuulekad võimudele.
Peetrus ja Johannes ei kuuletunud võimudele kui nad olid suurkohtu ees.
Nad käitusid vastupidiselt suurkohtu tehtud otsusele.
Mis neid selleks õigustas?
Usun, et kui nad ei alistunud suurkohtule, nad võtsid vastututse
selle eest ja kui neid karistati, nad teadsid, et see on sõnakuulmatusest.
Kui nad tervendasid haigeid, kuulutasid evangeeliumi,
nad teadsid, et nad võidakse vangi panna, tappa,
aga kuna Jumal on nii suur, nad võtsid selle vastutuse enda peale.
Meid tänapäeval kutsutakse küll sõnakuulmatusele,
me oleme Jumalaga samal arvamusel, me ei aktsepteeri Jumala tahte
vastaseid asju, millest Piibel räägib. Me ei vaiki, kui me peame
evangeeliumi ja Jeesuse päästet kuulutama või kaitsma
väärkohelduid inimesi, osutama armastust.
Need kuuluvad selle ülesande juurde, mis Jumal on meile andnud.
Sellepärast apostlid ütlesid: "Mõelge ise, kas me peame
kuuletuma teile või Jumalale."
Palvetan, et meil, tänapäeva kristlastel oleks jõudu hoida oma pead üleval
igasuguste arvamuste keskel, mis käsitlevad kristlikke väärtuseid,
Jumala olemasolu, Jeesuse ajaloolisust. Olgem julged!
APOSTLITE TEOD
Armas sõber!
TV7 tööd Eestis saab toetada helistades 900 1770 (10 eurot).
Info pangaülekannete kohta: www.tv7.ee
Aitäh Sinu panuse eest!
Tõlge: Sanna Pitko