APOSTLITE JÄLGEDES
Ateena
Oleme Kreeka linnas Ateenas.
Minu taga on Akropolis -
Aristotelese, Platoni ja Sokratese kodu.
See paik on mõjutanud ideedega kogu lääne tsivilisatsiooni.
Siin leiab aset Apostlite 17. ptk-i hämmastav kohtumine
apostel Pauluse ja Ateena filosoofide vahel.
Ateenas läks Paulus, nagu iga turist, linna vaatama.
Ateena on praegugi kaunis linn.
Seal asuvad Akropolise templid koos oma krooni, Parthenoniga,
mis on isegi varemetes üks maailma kaunimaid ehitisi.
Pauluse ajast on säilinud muidki teatreid, templeid ja turgusid.
Paulus näeb, et kogu Ateena on täis ebajumalakujusid.
Ühe antiikautori sõnul oli tollases Ateenas üle 30 000 jumala.
Ajaloolane Petronius ütles:
"Ateenast on kergem leida jumalat kui inimest."
Paljud Pauluse aja jumalakujud on tänagi alles.
Luukas ütleb, et neid nähes Pauluse vaim ärritus.
Kreeka sõna ärrituse kohta on paroxunó, tõlkes "lõikas sisse".
Kõik see ebajumalateenistus lõikas Paulusele sisse.
Paulus hakkas turul rääkima inimestele ristiusust.
Luukas ütleb, et need vestlused jõudsid filosoofide,
täpsemalt epikuurlaste ning stoikute kõrvu.
Ühed ütlesid: "Mida see lobasuu tahab öelda?"
Nad tõid ta siia, Areopaagi Marsi kõrgendikule,
kus juhtivad filosoofid otsustasid kõigi tähtsamate kohtuasjade üle.
Nad küsisid: "Mis uus õpetus see on, mida sa räägid?
Sest sa tood meie kõrvu võõrastavaid asju."
Me tahame nüüd teada saada, mis need õige on?"
Pauluse aja filosoofide kogu
oli nagu Cambridge'i, Oxfordi ja Harvardi ülikoolid kokku.
Vaevalt, et nad siin kaljusel Marsi mäel kokku said.
Pigem mäe jalamil, kus näeme filosoofiakooli varemeid.
Filosoofid kogunesid siia üksnes, et kuulda midagi uut.
Luuka sõnul nad muud ei teinudki.
Paulus tutvustab evangeeliumi geniaalsel viisil.
Meil on neist vestlustest epikuurlaste, stoikute ja kreeka
ebajumala-kummardajatega palju õppida.
Siit võib välja tuua mitmeid suurepäraseid näiteid.
Esiteks alustab ta sealt, kus inimesed on parasjagu.
Ta ei sõima neid ega ütle: "Te kõik eksite ja lähete põrgu."
Ta ütleb: "Epikuurlaste ja stoikute filosoofias on midagi.
Viisis, kuidas te oma usupraktikas otsite südamest Jumalat.
Teis on kinnitus, et Jumal on olemas ja on teid loonud
ning igatseb teie järele nii nagu teie igatsete tunda Teda."
Paulus ütles, et kuulutab neile
tundmatut Jumalat, keda nad juba kummardavad.
Ta alustab, kus inimesed on, mis on alati parim tee.
Ära alusta sellest, et pöörad inimesed enda vastu.
Alusta sellest, mis on nende kultuuris ja usus hea ja õige.
Ta ütleb: "Ateena mehed, ma näen, et te olete
haruldaselt jumalakartlikud, sest kui ma läksin läbi linna
ja teie pühamuid silmitsesin, leidsin ka sellise altari,
"Tundmatule Jumalale."
Keda teie nüüd kui tundmatut teenite, teda kuulutan mina teile."
Teiseks selgitab ta, millisest Jumalast ta neile räägib.
See Jumal on kõigist üle, kõige kõrgem,
suurem, kui inimmõistus iial suudaks mõista.
Samas on Ta lähedane ja personaalne
ning sama ligi kui meie endi mõtted või hingeõhk.
24. salm: "Jumal, kes on teinud maailma ja kõik, mis siin sees,
kes taeva ja maa Issandana ei ela templites, mis on kätega tehtud,
ega lase ennast ka inimkätega teenida, nagu oleks tal midagi vaja
- tema ise annab kõikidele elu ja õhu ja kõik.
Tema on teinud ühestainsast
terve inimkonna elama kogu ilmamaa peal
ning on neile seadnud ettemääratud ajad ja nende asukohtade piirid,
et nad otsiksid Jumalat, kas nad ehk saaksid teda
käega katsuda ja leida, kuigi tema küll ei ole kaugel ühestki meist,
sest tema sees meie elame ja liigume ja oleme,
nagu ka mõned teie luuletajaist on öelnud:
"Sest ka meie oleme tema sugu.""
Mida Paulus mõtleb?
Paulus ütleb, et tõeline Jumal igatseb sinuga suhet.
See on nii võimas sõnum.
Kõigepealt ta mainib, mis nende kultuuris on head,
ja alustab sealt, kus inimesed on parasjagu.
Teiseks kirjeldab ta tõelise Jumala loomust.
Ta on majesteetlik, lähedane, võimas, armuline ja helde.
Kolmandaks ta räägib, mis on meie vastutus.
Me vastutus on parandada meelt ja pöörduda tõelise Jumala poole.
29. salm: "Kui me nüüd oleme Jumala sugu, siis ei tohi me arvata,
et jumalus on kulla või hõbeda või kivi sarnane..."
Jumal on küll selliseid teadmatuse aegu sallinud,
kuid nüüd käsib ta kõigil inimestel kõigis paigus meelt parandada.
Sest ta on seadnud ühe päeva, mil ta mõistab õiglaselt kohut
kogu ilmamaa üle mehe läbi, kelle ta on määranud,
ja ta on pakkunud kõigile tõestuse sellega,
et on tema üles äratanud surnuist."
Paulus rõhutab asja pakilisust, sest Jumal on määranud päeva,
kus meie kõigi üle kohut mõistetakse.
Sisimas teavad kõik,
et seisame kord Jumala ees ja me üle mõistetakse kohut.
Pauluse sõnul on hea uudis see, et meie kohtunik ei ole
mõni tujukas Ateena jumalus, kes on oma tegudes äraarvamatu.
Meie Jumal on õiglane.
Ta oli õiglane inimene
ja Jumal tõendas seda, äratades Ta surnuist üles.
See lõi selle Ateena filosoofiakooli kihama.
Areopaagi üks alustalasid oli juba üle 300 aasta olnud see,
et inimesel on ainult üks elu, siis ta sureb ja ongi kõik.
Kuulus kirjanik kirjutas isegi näidendi, kus jumal Apollo
rajab Ateena filosoofiakooli, öeldes selle tähtsa olevat,
sest peale surma pole enam mingit ülestõusmist.
Seda nad olidki uskunud.
Kui Paulus rääkis ülestõusmisest, tõusis segadus,
kus mõned peavad seda jamaks ja väärõpetuseks,
teised aga ütlevad: "Me tahame sellest veel kuulda."
Mõned isegi uskusid, nende hulgas Dionüüsios,
kes oli üks Areopaagi juhte ja kirikutraditsiooni järgi
sai temast Ateena kristliku koguduse esimene piiskop.
Luukas mainib ka naist Damarist, kellest samuti sai usklik.
Luukas ei öelnud, et Damaris oleks olnud rikas
nagu mujal kirjas, siis arvatakse, et ta pärines kehvemast linnaosast.
Mida on meil sellest õppida,
kuidas Paulus kuulutab Areopaagil Ateena filosoofiakoolis evangeeliumi?
Me ühiskond on paljuski sarnane ateenlastele.
Kes on meie aja epikuurlased ja stoikud?
Pauluse lähenemisviis on vaimustav ning kaugelt oma ajast ees.
Võime sellest õppida, kuidas jagada usku
meie sekulaarses, skeptilises ja agnostitsistlikus ühiskonnas.
Lisateave raamatus "Acts Odyssey" või kodulehel: www.tlc.org/acts
Tõlge: Riina Aasa