Äärivasemmiston antisemitismi ilmenee nykyään harvoin -
suorana ja avoimena juutalaisvastaisuutena.
Se poikkeaa täten äärioikeiston ja myös -
holokaustia edeltäneen vasemmiston räikeämmästä antisemitismistä.
Nykyvasemmistonkin antisemitismi perustuu kuitenkin -
moniin vanhoihin juutalaisvastaisiin käsityksiin ja kielikuviin, -
etenkin niihin, joissa juutalaiset esitetään -
kaikkivoipana, maailmaa hallitsevana ja juonittelevana voimana.
Ennen kuin perehdymme lisää äärivasemmiston antisemitismiin, -
tarkastellaan hetki termiä antisionismi. Antisionismiksi kuvataan -
erilaisia uskonnollisia ja poliittisia katsomuksia.
Koska nykyantisionismilla voi olla eri merkityksiä, -
sitä on hankala määritellä tarkasti.
Israelin valtion perustamisen (1948) jälkeen -
ja kylmän sodan poliittisissa jännitteissä -
antisionismi ja antisemitismi sulautuivat yhä enemmän toisiinsa -
lännessä ja etenkin äärivasemmistossa.
Kuulemme nyt antisionismin historiasta, sen muuntuvuudesta -
ja siitä, miten se kytkeytyy nykyantisemitismiin.
Ennen vuotta 1948 -
vastustus sionismia kohtaan kumpusi -
luonnollisestikin Palestiinan arabien keskuudesta.
Huomattavaa vastustusta ilmeni kuitenkin myös juutalaisten parissa.
Sionismi ei ollut ainoa liike, -
joka halusi muuttaa Euroopan juutalaisten tulevaisuuden.
Uskonnolliset antisionistit vastustivat sionismia teologisin perustein.
Marxilaiset antisionistit taas halusivat juutalaisten -
pyrkivän vapauteen yhdessä muun ihmiskunnan kanssa.
Ne, jotka kannattivat yhteiskunnallista sulautumista, puolestaan totesivat -
1800―1900-lukujen vaihteessa, että juutalaisethan ovat saavuttaneet -
monia oikeuksia vakuuttamalla, etteivät ole erillinen kansa.
"Jos väitämme taas olevammekin erillinen kansa, se tuhoaa kaiken."
Olosuhteet kuitenkin muuttuivat.
Tapahtui shoah, holokausti. Perustettiin Israelin valtio.
Nämä tapahtumat ravistelivat juutalaisten poliittisia käsityksiä.
Nykyään valtaosa juutalaisista -
pitää juutalaisten kotimaan Israelin olemassaoloa elintärkeänä asiana.
Juutalaisten parissa antisionismi on hyvin marginaalinen ilmiö.
Sen sijaan vasemmiston keskuudessa antisionismi on paljon yleisempää.
Useimmat antisionistit eivät itse asiassa tiedä juuri mitään -
sionismista tai "sionismeista".
He eivät tunne sionismin historiaa.
Antisionismista on tullut peitetermi -
Israel-vihalle ja usein juutalais- vastaisuudelle kaiken kaikkiaan.
Siinä ylitetään selkeästi se, -
mitä kutsutaan oikeutetuksi Israelin politiikan ja toiminnan arvosteluksi.
Tällaisessa arvostelussahan -
ei ole välttämättä lainkaan kyse antisemitismistä.
Mutta kun Israelin koko olemassaolo kyseenalaistetaan -
― siis kaikista maista vain Israelin ―
ja siltä halutaan viedä oikeus tulevaisuuteen, tai kun sitä verrataan -
apartheidin aikaiseen Etelä-Afrikkaan ja natsi-Saksaan, -
on kyse jostakin aivan muusta kuin normaalista arvostelusta.
Antisionismi ei ole paras termi tälle ilmiölle.
Joskus puhutaan anti-israelismista, mutta sekään ei ole oikein hyvä termi.
Kyse on äärimmäisestä, kiihkeästä vihamielisyydestä -
juutalaisten kansallisvaltion olemassaoloa kohtaan.
Tämänkaltainen antisionismi nojaa salaliittoteorioihin. Se on liitossa -
Lähi-idän avoimen väkivaltaisten antisemitististen liikkeiden kanssa.
Tämäntyyppisessä antisionismissa -
hyödynnetään antisemitististä kuvastoa, -
jonka juuret ovat Neuvostoliiton 1960―70-lukujen propagandassa.
Valitettavasti juuri tämäntyyppinen antisionismi -
on poliittisella kentällä nykyisin yhä yleisempää.
ANTISEMITISMI SEN ALKUPERÄSTÄ NYKYPÄIVÄÄN
Suomennos: Sirpa Bågman