Olemme puhuneet yliluonnollisista ihmeistä -
ja siitä, miten Jumala jouduttaa kaikkien asioiden tapahtumista.
Aika on juoksemassa nopeasti eteenpäin, -
ja iankaikkisuus on syöksymässä sisälle.
Mennäänpä Aamoksen kirjaan.
Siinä sanotaan, että tulee päivä, jossa kyntäjä tavoittaa leikkaajan.
Aamos 9:13: -
"Katso, päivät tulevat, sanoo Herra, jolloin kyntäjä tavoittaa leikkaajan -
ja rypäleitten polkija siemenenkylväjän, -
jolloin vuoret tiukkuvat rypälemehua -
ja kaikki kukkulat kuohkeiksi muuttuvat."
Eli iankaikkinen elämä kirjaimellisesti ottaa yliluonnollisen ajan.
Kristuksen ruumiina me seisomme uuden aikakauden kynnyksellä.
Jumalan voima odottaa Hänen kirkkautensa astumista -
kynnykseltä sisälle. Se on odotellut jo hyvän aikaa, -
mutta seurakunta on työntänyt sen aina takaisin.
Kun seurakunnassa ei tapahdu ihmeitä pitkään aikaan, -
niin nousee uusi sukupolvi, joka mistään ihmeistä ei ole tietoinen.
He luulevat, että tappava tasaisuus on siis ihan tavallista.
Silloin maailma astuu seurakuntaan sisälle.
Maailma pitäisi työntää pois, -
ja meidän pitäisi tuoda ihmiset sieltä seurakuntaan, -
eikä suinkaan niin, että seurakunta muuttuu maailmalliseksi.
Kun Jumalan kirkkaus koskettaa luonnollista maailmaa, -
niin näemme ja koemme, -
että kaikki yliluonnollinen tuntuu luonnolliselta.
Jokaisessa aikakaudessa Kristus on ilmestynyt, -
kun maailmassa on myös ahdistus.
Joskus meille on tarjottu Jumalan hyvyyttä hyvinä aikoina.
Raamattu kehottaa hyvänä aikana ottamaan se, mikä tarjotaan.
Näin ei tarvitse ahdistuksen ja huonon ajan kautta sitä tehdä.
Otetaan nyt se vastaan, kun ajat ovat hyvät.
Emme tiedä, mihin aika muuttuu. Ei vain nautiskella ja olla.
Eihän tässä mitään. Kyllä se Jumala sieltä aikanaan tulee.
Nykyisin kiinnitämme huomiota vain omistamiseen, taloihin, tavaroihin.
Raamattu sanoo, että ahne ei saa koskaan kyllikseen.
Me emme rakenna sitä Jumalan valtakuntaa, -
mihin meidät ihan aikojen alusta on tarkoitettu.
Ei ole mitään väärää omistaa, mutta siitä on myös osuus Jeesukselle.
Siitä on osuus Jumalan valtakunnan työhön.
Joskus olen ajatellut, missä ovat ne uskon sankarit, -
ne lähetyssaarnaajat, ne missionäärit, -
jotka ilman mitään kannatustakin lähtivät tekemään töitä.
He lähtivät ja saivat valtavia aikaan, kuten Hudson Taylor.
Olin siinä metodistiseurakunnassa Englannissa saarnaamassa -
pari vuotta sitten, mistä Hudson Taylor lähti.
Minua sytytti se sillä tavalla...
Heidät karkotettiin viimein Kiinasta pois.
Hän sai mahtavia aikaan siellä, koko Kiinan herätyksen perustuksen.
Hudson Taylor seilasi laivalla Kiinasta pois -
karkotettujen lähettien kanssa, -
ja he joutuivat menemään Filippiinien saariston läpi.
Taylor katseli sitä saaristoa ja sanoi, -
että Jumala on antanut heille uuden kokonaisen lähetyskentän.
Hän sanoi myös mukana oleville parille leidille: -
"Katso, tässä on teidän viljamaanne."
Leidit matkustivat Mindanaon saarelle.
Se on muuten se saari, jossa minä teen töitä.
He menivät viidakkoon, jossa asui manjaheimoja.
Näitä heimoja asuu kaikilla Filippiinien 7000 saarella.
Jos tahdotte tehdä samaa kuin minä, niin ottakaa oma saari.
Ei tarvitse minun saarelleni tulla tallustelemaan.
Nämä kaksi rohkeaa naista menivät sille saarelle, -
opettelivat manjaheimon kielen ja elivät siellä heidän keskellään.
Manjaheimohan uskoo henkiin.
Heillä on Puun henki ja Puron henki ja Heinän henki.
He todella näkevät näitä demonihenkiä.
Leidien pieni bambutalo oli rakennettu -
kylän ulkopuolelle. Toinen heistä oli lähtenyt takaisin Amerikkaan -
varustautumaan uudelle retkelle. Toinen oli jäänyt pitämään pesää.
Hän kuuli, miten kylän miehet ympäröivät soihtuineen majan.
Hän osasi jo kieltä sen verran, että hän kuuli miesten sanovan: -
Nyt tapetaan se amerikkalainen. Se häiritsee rauhallista elämäämme.
Hänellä ei ollut mitään muuta pelastuskeinoa, -
niin hän kävi polvilleen rukoilemaan: -
"Herra, jos on tarkoitus, että marttyyrina kuolen, -
tapahtukoon niin, mutta Sinä lähetit minut tänne evankelioimaan.
Tapahtukoon tahtosi. Jos haluat meidän jatkavan täällä, -
Sinä voit tehdä yliluonnollisen ihmeen." Hän rukoili aamuun asti -
ja ihmetteli, missä ne viipyvät? Niitä vaan ei näy.
Viimein hän meni ulos katsomaan. Tässä olen. En mitään muuta voi.
Siellä ei ollut enää ketään. Mihin ne häipyivät?
Nehän aikoivat polttaa majan ja hänet siinä sivussa.
Hän käveli kylään. Kaikki katsoivat häntä vähän oudosti.
Kukaan ei kajonnut häneen.
Kylän naisia tuli hänen luokseen kysymään: "Emme tienneetkään, -
että sinulla oli niitä isoja, pitkiä, valkoisiin puettuja miehiä -
sinun seuranasi. Ne ympäröivät koko majan.
Ei yksikään miehistämme, joka yritti tappaa sinut, -
uskaltanut käydä sinuun käsiksi eikä ne uskalla tästä lähtienkään."
Eikö Jumala ole ihmeellinen? Hän lähetti taivaallisen vartionsa.
Tällä tavalla Mindanaon saari evankelioitiin.
Luonnollisesti vuosien myötä se alkoi pikkuhiljaa laantua.
Jumala antaa herätyksen, mutta ihminen unohtaa.
Yleensä se unohtuu, kun ihminen alkaa parannella herätystä.
Siihen tulee ihmisen haju. Ei meidän tarvitse parannella -
Jumalan antamaa. Tai herätys tulee niin erikoisella tavalla, -
että sitä vastaan hyökätään: "Ei tämä voi olla Jumalasta. -
Tämä on jotain harhaoppia. Olette ottaneet jotain väärää vastaan."
Ja herätys pikku hiljaa sammuu.
Herätys on aina herätys. Sen sankarit ovat herätystä, -
kun ne ovat kuolleet ja vaarattomia. Sitten myönnetään herätys.
Tänne Mindoron saarelle minut -
jostain kumman syystä Jumala pudotti.
Aina sanon, että kaikki minulle tapahtunut, -
on "vahingossa" tapahtunut, mutta ollut Jumalan suunnitelmissa.
Olen jo nähnyt saarella vaeltaessa ja Tyynen valtameren saarilla, -
että siellä ei kuljeta omassa uskossa.
Siellä ei menestytä evankeliumin julistuksessa kirjatiedolla -
eikä pään logiikalla, teologisilla kiemuroilla ja taidolla, -
vaan Jumalan voimalla. Kuten Paavalikin sanoi, -
etten tullut viisaudella teille näyttämään, -
vaan tulin osoittamaan Jumalan voimaa.
Ja tällä voimalla voitettiin kansaa Kristukselle.
Eikä Jumala aina katso missä ajassa. Onko se aika minusta oikein.
Onko se turvallinen aika mennä sinne evankelioimaan.
Itse asiassa minulla oli tarkoitus evankelioida vain Manilassa.
Siellä oli muutamia kokouspaikkoja minulle varattuna.
Ja alun perin minulla ei ollut haluakaan mennä Filippiineille.
Olkoot siellä. Siellä on tarpeeksi julistajia. En tiennyt, ettei ole.
Että en haisekaan siihen kansaan päin.
Eräs evankelista pyytämällä pyysi, että pliis lähde kanssani sinne.
Pliis, järjestetään kokouksia. Hän ruikutti. Joka kerta kieltäydyin.
En lähde. Minulla on Tyynen valtameren saaret.
Kerran hän taas tuli. Olisi matka - olikohan parin viikon sisällä.
Tule parikseni. Julistetaan evan- keliumia. Pidetään massakokouksia.
Aivoni ja pääni sanoivat kiitos ei. Etkö 1-2 kerrasta usko?
Suustani tulivat ihan toiset sanat: "Joo, minä lähden."
Se oli sanottu ja toinen riemuitsi: "Sanoinhan, että lähdet."
Sitten oli turha peruuttaa. Näin löysin itseni Filippiineiltä.
Filippiineille mentyämme sielunvihollisella oli ilmeisesti -
jotakin muita ajatuksia ja tarkoituksia.
Joku kenraaliryhmä oli saanut ajatuksen -
syöstä presidentin (Aquinoko se oli siihen aikaan?) -
virasta ja astuttaa itsensä tilalle.
Siis tämä upseerien ryhmä.
Syttyi sota ja koko keskustan ja Manilan kaupungin ympäröi -
noin 500 armeijan sotilasta.
Tuli tietty sotatilanne eli vallankaappaustilanne.
Emme voineet enää julistaa evan- keliumia alkuperäisissä kirkoissa.
Oli mahdollisuus mennä vain reuna-alueille.
Olin majoittunut norjalaiseen lähetyskeskukseen, -
joka oli keskellä pahinta slummi- aluetta. Muualle ei voinut mennä.
Siellä ei voinut tehdä mitään. Ulkona oli liian vaarallista.
Siellä tapasin erään nuoriso- pastorin ja kysyin aikani kuluksi: -
Onko täällä mitään, mitä voisi tehdä? Jotain, mihin voisi mennä?
Hän katsoi minua ja lupasi viedä minut hautausmaalle.
Ajattelin, etten niin vanha vielä ole.
"Hyppää kyytiin. Mennään hautaus- maalle." Mitähän kaveri tarkoittaa?
Hautausmaalla tuli porttien sisä- puolella iso joukko lapsia vastaan.
Lapset asuivat siellä. Siellä oli kokonainen yhdyskunta.
Se oli katolinen hautausmaa, -
jossa oli katakombeja. Ne asuivat siellä katakombeissa.
Joillakin oli yksi seinä, joillakin kaksi seinää ja katto.
Ne asuivat ruumisarkkujen päällä. Sitten oli muuri, -
missä oli pieni tunneli ja ruumis haudattu vaakasuoraan.
Lapset ja pienemmät aikuiset olivat pyyhkineet luita pois -
ja saaneet oman luolan. Katselin sitä, -
että tämä on ihan kauheaa, ei ihmisen arvoista elämää. Hirveää!
Sydämeni murtui. Ajattelin, -
että jotakin voidaan tehdä näitten lasten puolesta. Jotakin!
Niin me julistimme Israel Forbesin kanssa siellä evankeliumia.
En muista, ruokimmeko siellä lapsia, -
mutta näin, että lapsilla on puhdas sydän ottaa Kristus vastaan.
Täältä me jatkoimme kaatopaikalle kaupungin ulkopuolelle.
Oli Jumalan suunnitelma, että olin oikeassa aikataulussa.
Kun tulemme uskoon, Jumala ei aina paljasta kaikkea, -
asioita, mikä meistä isona tulee. Jos minulle olisi näytetty, -
että joudun kaatopaikalle evankelioimaan, olisin kieltäytynyt.
Minä en kyllä sinne lähde.
Olin hyvin hygieeni- ja hajuherkkä.
Yhtäkkiä Jumala oli laittanut koukun leukaani -
ja vähitellen tuonut tämmöiseen tilanteeseen, -
jossa sydämeni murtui ja ajattelin, -
että jos ei kukaan muu tee mitään, niin minä sitten teen.
Tämä oli sen evankeliumin julistuksen alku Filippiineillä.
Manilassa on tosi huono ilmasto.
Muutenhan se olisi ihan nätti kaupunki.
Siellä on valtavat slummialueet. Päätäni särki koko ajan.
Sain vatsataudinkin. Piti saada happea jostakin!
Tiedettiin eräs pastori juuri täällä Mindoron saarella.
Soitettiin hänelle, että tulemme julistamaan sinne evankeliumia.
Otettiin pienempi kone. Sinne oli vain muutamia ihmisiä menossa.
Kun tulimme sinne, siellä evakuoitiin virkahenkilöitä, -
senaattoreita ym. ja valkoihoisia pois saarelta.
Laskeuduttuamme mietin, mitä täällä on tapahtunut.
Se oli alun perin terroristisaari.
Mitä Hudson Taylorin lähetit joskus julistivat, -
oli kauan sitten haihtunut pois. Herätys oli sammunut.
Terroristit olivat ottaneet vallan ja hallinneet jo yli 10 vuotta.
Se oli uusien ihmisten armeija, -
marxistikommunistinen armeija.
Köyhille on helppo tällaista propagandaa julistaa: -
"Hallitus ei anna teille mitään. Kun alatte kommunisteiksi -
ja otatte marxismin vastaan, niin syöstään presidentti vallasta, -
ja sitten teillä on kylliksi leipää, riisiä, valtaa ja koulutusta."
No, se on valhe. Mutta jos sinulla ei ole mitään, mihin takertua, -
ei evankeliumisanomaakaan, niin sinä uskot sen.
Näin terroristit olivat saaneet valta-aseman saarella.
Herätys oli siis jo kauan sitten sammunut.
He olivat sitten kaupunki kaupungilta valloittaneet saarta, -
joka on Filippiinien toiseksi isoin saari.
Erityisesti he pitivät saaren pää- kaupunkia, Mamburaoa, vallassaan.
Siellä oli saaren hallintokeskus, pääsairaala ja muu hallinto.
He tappoivat kuvernöörin, senaatto- reita ja muita merkkihenkilöitä.
Kun valtakoneisto on sidottu, niin sillä hallitaan koko saarta.
Samaan aikaan meidän kanssamme -
tulivat Filippiinien armeijan sotilaat. Alkoi täysi sota.
Sodan keskellä me sitten julistimme evankeliumin sanomaa.
Sekin oli Herran aikataulu, -
koska Jumala alkoi pehmittää ihmisten sydämiä.
Kaikesta kaaoksesta huolimatta he tulivat kokouksiin.
Jälleen Jumala oli asettanut ihmisten sydämiin koukun -
ja antanut lahjaksi meille uskoville.
Se koukku oli voimateot ja yliluonnolliset ihmeet.
Kun ahdistettu kansa tuli kokouksiin, -
niin he odottivat jotakin siihen ahdinkoonsa.
Kun me molemmat evankelistat julistimme Jumalan Sanaa, -
ihmiset epätoivossaan tulivat sinne eteen.
Ei ollut toimivaa sairaalaa, ei yhtään mitään.
Sinne tuli kaikenlaisia sairauksia. Rukoilin, että Herra puuttuisi -
yliluonnollisesti näitten ihmisten elämään.
Näillä ei ole enää yhtään mitään. Ja Herra puuttui.
Hän puuttui juuri niin, kuin olin rukoillut, -
että Jeesuksen Kristuksen kirkkaus ja kunnia tulisi näkyviin.
Että he eivät katso ihmiseen vaan Kristukseen.
Eräs äiti tuli pienen pojan kanssa.
Luulin äidin haluavan itselleen jotain. Poika oli sylissä.
Pojan ikää oli vaikeaa arvioida, ehkä 5-6-vuotias.
Kun olin koskemassa äitiä, niin äiti näytti pojan letkuja jalkoja.
Poika oli halvaantunut, halvaantuneet jäsenet.
Äiti näytti ja sanoi tagalogkielellä, että pojan kävelemisen puolesta.
Ajattelin, ettei se nyt ihan näin käy.
Jeesus jälleen muistutti: "Enkö minä ole antanut -
auktoriteettia yli sairauden? Käytä sitä auktoriteettia!"
Niin koskin poikaa ja sanoin: "Jeesuksen Kristuksen nimessä -
halvaantumisen henki, heikkouden ja sairauden henki, ulos!"
Siinä hetkessä ei tapahtunut yhtään mitään.
Äiti oli pettynyt, ja minäkin vähän, mutta tiesin, -
ettei minun voimani mitään tee ja jatkoin rukousta muiden puolesta.
Äiti lähti siitä pois.
Olimme entisellä kukkotaisteluareenalla.
Kun hän ehti salin ulko-ovelle, -
niin näin, että siellä tapahtui jotain häslinkiä.
Ihmiset lähtivät juoksemaan ulko-ovea kohti.
Ajattelin: "Apua! Nyt tulevat sotilaat tai terroristit! Mitä nyt?"
Lähetin pastorin tyttären katsomaan, -
mitä on tapahtunut. Miksi ihmiset ovat hämmentyneitä?
Miksi he ovat niin ihmeissään?
Pastorin tytär viipyi siellä vähän aikaa.
Sitten hän juoksi iloisena takaisin: "Tiedätkö mitä? -
Se poika lähti kävelemään! Jumala vahvisti jalat ja jäsenet -
ja hän lähti juoksemaan. Siksi väki ryntäsi."
Ne menivät ihmettelemään Jumalan tekoa. Eikö ole ihmeellistä?
Kaikki meni Jeesuksen Kristuksen kunniaksi. Kaikille selvisi, -
että Jeesus Kristus tekee yliluonnollisia ihmeitä.
Hän laittaa luut paikalleen. Hän nostaa halvaantuneet pystyyn.
Ei mennyt kunnia ulkolaiselle julistajalle vaan yksin Kristukselle!
Tämähän nosti uskon tasoa niissä muissakin ihmisissä.
Muitakin ihmeitä alkoi tapahtua. Siksi minä saarnaan uskosta.
Saarnaan yliluonnollisista ihmeistä, että Suomen uskon taso nousee.
Ettei se ole pikkuinen laatikkoon suljettu - ja kansi kiinni.
Tule ulos laatikosta, jos olet sulkenut itsesi sinne!
Tule ulos sieltä! Aukaise kansi!
Kokonainen ihmeellinen maailma avautuu kannen ulkopuolella.
Sinullekin! Jumala on tänä päivänä uskolla toimiva -
ja antaa sinunkin käsiesi kautta ihmeiden tapahtua.
Sinulla on samanlainen käsi kuin minullakin, ehkä vähän nuorempi.
Se voi olla vähän eri värinen, mutta kun käytät kättäsi, -
niin ei kädessä mitään voimaa ole, mutta Jeesuksessa Kristuksessa on.
Käytä sitä! Olimme Laukaassa.
Pidettiin siellä seminaaria.
Haluan kertoa tämän Jeesuksen Kristuksen kunniaksi.
Ei sen aina tarvitse olla radikaali ihme, kuten oli Filippiineillä.
Ihan pikkuinenkin ihme voi olla, mutta se on sille ihmiselle ihme.
Siellä kesken seminaarin yksi nainen lähti juoksemaan -
salin etuosaan minua kohti. Hän pompotteli yhdellä jalalla -
ja piti kenkää toisessa. Kysyin, mitä hänelle on tapahtunut.
Hän sanoi: "Katso, minulla oli hirveä vaivaisenluu, -
ja tuossa saarnan aikana se katosi! Nyt ei ole!"
Hänen ystävättärensä juoksi perässä ja sanoi: "Joo, minä voin todistaa.
Hänellä oli vaivaisenluu, mutta tuossa se katosi!"
Tämä on ehkä joillekin pikkuinen ihme, mutta tälle iso ihme.
Se oli häntä vaivannut jo vuosikausia.
Jumala voi tällaistakin tehdä. Usko siirtää siis vaikka vuoria.
Usko sinäkin, niin Herra tekee näitä ihmeellisiä ihmeitä.
Samanlaisia ihmeitä, kuin tapahtui 1100-1700-luvuilla.
Mitä tapahtui Walesin herätyksessä. Mitä tapahtui 1940-luvulla.
Mitä tapahtui Englannin saaristossa. Jokainen maa on kokenut -
jonkinlaisen ihmeen. Me asuin- maassani Australiassa rukoilemme -
koko maata käsittävää Herran ilmestymistä.
Osavaltiossamme on ollut herätyksiä, muttei koko maassa.
Kokonainen kaupunki on tullut uskoon. Jumala on tehnyt ihmeitä.
Silti koko kansakunta ei ole herännyt.
Smith Wigglesworth sanoi aikoinaan, että Australia on viimeinen maa, -
jossa Jumala antaa suuren koko maata kattavan herätyksen.
Se tulee lähettämään evankelistoja pitkin poikin.
Uskon, että näin tapahtuu. Jotain mielenkiintoista tapahtuu.
Meillä oli helmikuussa osavaltiovaalit.
Queenslandissa eräs puolue oli hallinnut jo 16 vuotta.
Se oli ateistinen puolue, -
joka kielsi kaiken hengellisen.
Osavaltiomme luisui ateismiin. Sen myötä sinne tuli kaikki paha.
Rikollisuus luonnollisesti nousi. Ekonominen romahdus tapahtui.
Suuri työttömyys. Osavaltio oli velkaantunut jne.
Meillä oli helmikuussa vaalit, ja nyt kansa halusi muutosta.
Uskovat yhtyivät rukoukseen. Huom! Kun uskovat yhtyvät johonkin, -
silloin tapahtuu jotakin. Ettei aina vain riidellä keskenämme -
ja ajatella, että meidän seurakun- taamme tuleva herätys on se oikea.
Naapuriseurakuntaan tuleva herätys hiukan vipajaa -
eikä ole ihan oikeasti oikeaoppinen.
Uskovat rukoilivat: "Herra, anna herätyksen tulla osavaltiolle.
Vaihda hallitus. Anna sille sellaiset leaderit, senaattorit, -
jotka muuttavat kirouksen osavaltion siunaukseksi."
Näin me rukoilimme. Se oli mielenkiintoista, -
koska vähän ennen vaaleja -
olin kirjoittamassa tietokoneella -
erääseen maahan tietoja eräälle pastorille.
Päätin lauseen: "...ja Jumalalla on voima!"
ja painoin Send- eli lähtönappulaa.
Juuri sitä painettuani kuului hirvittävä räjähdys!
Meillä menevät lentovuorot lentokentälle lähiömme yli.
Valot sammuivat, ja poikani ryntäsi huoneeseeni: -
"Mitä tapahtui? Mitä tapahtui? Ulkoakin meni valot. -
Putosiko Qantasin lentovuoro alas?" Niin hirvittävä räjähdys se oli.
Ryntäsimme tietysti ulos pimeyteen.
Meidän talon kohdalta kaikki oli pimeänä.
Naapureissa oli vielä valo. Naapurit meistä eteenpäin -
ryntäsivät ulos: "Mitä tapahtui? Ajoiko rekka sähkötolppaan?
Tuliko lentokone alas? Mikä tämä räjähdys oli?"
Poika kiersi lähikatuja. Ei missään näkynyt yhtään mitään.
No, palasimme sisään ihmettelemään. Valot tulivat.
Luin siinä jotakin, ja yhtäkkiä valot sammuivat taas.
No, okei, mennään sitten nukkumaan, kun tämä näin menee.
Heräsin puolen tunnin kuluttua, kun valot tulivat itsestään päälle.
Ne olivat vähän aikaa päällä ja taas menivät pois.
Taas ne syttyivät itsestään. Laitoin katkaisijasta.
Nyt ei ole enää valoja. Tätä se teki koko yön.
Aamulla kaikki oli normalisoitunut. Ajelin niitä katuja.
Katsoin, missä on räjähdys? Iso vahinko? Mitään ei ollut.
Minulla oli sinä päivänä kokous. Sinne tuli leidi, -
joka ei ollut muutamaan vuoteen kokouksissa.
Hän sanoi, että hänen täytyy kertoa ihmeellinen asia.
Hän ajoi autoa, kun yhtäkkiä Jumala alkoi näyttää ilmestystä.
Hän parkkeerasi auton. Se oli elävä ilmestys - kuin elokuva.
Siinä hän näki, kuinka pimeys ja valkeus törmäsivät toisiinsa.
Tapahtui massiivinen räjähdys.
Hän pelästyi, koska räjähdys kaikui kaikkialle. Se todella tapahtui.
Kun vaalitulokset luettiin, -
niin toinen puolue sai massiivisen voiton.
Hallinnut ateistipuolue supistui ihan muutamaan henkilöön.
Mikä ihmeellisintä, niin me saimme 18 uudestisyntynyttä senaattoria.
Sitten tuli Itsenäisten puolue, jossa oli 4 valittua -
ja heistäkin 3 oli uudestisyntynyttä kristittyä.
Se on osavaltioiden ennätys! Hyvä, jos on yksi, mutta 18!
Uskon sen, että pimeys ja valkeus räjähtivät keskenään.
Kun ne törmäsivät, niin valkeus voitti.
Se aiheutti sen räjähdyksen, joka oli muuallakin kuultu.
Kukaan ei ymmärtänyt, mistä se johtui. Henkimaailma on todellinen!
Heti sen jälkeen osavaltiomme asiat alkoivat muuttua.
Löytyi uusia kaivosalueita, ja niitä alettiin avata.
Maakaasuesiintymiä. Työllisyys alkoi nousta.
Aivan kuin valkeus olisi alkanut hallita siellä.
Nämä ovat todellisia asioita.
Yliluonnollinen Jumalan maailma kohtasi pimeyden maailman, -
ja tapahtui uskosta osattomien korvillekin kuuluva räjähdys.
Yliluonnollinen maailma on todellinen maailma.
Nimenomaan se tapahtuu, kun uskomme Jeesukseen Kristukseen -
todellisena Herrana ja Jeesuksen Kristuksen veren voimaan.
Noin 2 000 vuotta sitten Heprea- laiskirjeen kirjoittaja kehotti -
juutalaisia uskovia jättämään uskon alkeet -
(Hepr. 6:1) -
ja jatkamaan täyteyteen ja kypsyyteen uskossa.
Siellä sanotaan: "Jättäkäämme sentähden Kristuksen opin alkeet -
ja pyrkikäämme täydellisyyteen, -
ryhtymättä taas uudestaan laskemaan perustusta: -
parannusta kuolleista töistä ja uskoa Jumalaan,"
Meidän täytyy jatkaa eteenpäin niistä perustuksista, -
jatkaa niistä uskon alkeista eteenpäin.
Tänä päivänä meille on annettu täsmälleen samat ohjeet, -
niin kuin Hepr. 6:1 sanoo. On aika lähteä eteenpäin.
Ei nököttelemään paikoillaan jumittuneena, vaan eteenpäin -
ja tulla täyteen ymmärrykseen siitä, -
mitä Kristuksen kanssa vaeltaminen merkitsee.
Meidät on kutsuttu Jumalan kirkkau- teen ja Hänen voimansa kokemiseen.
Haggai 2:9 sanoo: -
"Tämän temppelin myöhempi kunnia on oleva suurempi kuin aikaisempi, -
sanoo Herra Sebaot. Ja tässä paikassa minä annan vallita rauhan, -
sanoo Herra Sebaot." Uskon, että on nouseva kokonaan uusi sukupolvi,
joka rohkeudella ja pelottomasti haluaa imeä kaiken, -
mitä taivaan varastohuoneissa on annettavana.
Minä ainakin haluan imeä kaiken, mitä siellä on.
En taivaassa enää tarvitse niitä asioita, vaan täällä.
Näin voitan mahdollisimman monta sielua Kristukselle -
ja toteutan sen, mitä Jeesus Kristus on antanut -
jokaiselle uskovalle maan päällä -
evankeliumin julistuksen aseiksi hengelliselle elämälle.
Me olemme siis pyhiä sotasankareita.
Ei silloin entisinä appoisina aikoina, vaan nyt!
Mikään ei ole mahdotonta Jeesukselle Kristukselle.
Itse aloitin muutamista kaupun- geista julistamalla evankeliumia -
siellä Filippiinien saaristossa. Jumala aukaisi yhä enemmän sijaa.
En pelännyt pimeyden voimia enkä terroristeja, koska tiesin, -
että takanani on kaksi isoa vahvaa palveluksessa olevaa enkeliä.
Ne taistelevat sen taistelun, mitä tarvitaan.
He avasivat ja raivasit tien. Tarvittiin vain henkilö, -
joka ei vaeltanut pelossa vaan uskossa.
Jeesus Kristus ei ole antanut meille pelon henkeä vaan uskon hengen.
Hän laittoi sydämet siellä näkemilleni slummilapsille.
Jotakin voi yksi ihminen tehdä. Sinäkin voit tehdä jotakin.
Päätin perustaa heille koulun, koska he eivät pääse kouluun.
Ensimmäinen koulu alkoi pienessä homeisessa huoneessa.
Sinne mahtui vain 30 lasta, 300 olisi tulossa.
Se oli minun päämääräni. Ajattelin, että aloitetaan pienestä.
Kaikki on pienten alkujen päivä. Nykyään, kun vuosia on kulunut, -
minulla on monia, monia kouluja - ja vajaa 700 lasta.
Haluan silti vielä enemmän, vielä enemmän, -
koska Jumalalle kaikki on mahdollista.
Silloin tajusin myös sen, että nämä saavat ilmaisen koulutuksen.
Ei heillä ole rahaa. He asuvat kaatopaikoilla ja slummeissa.
Minä maksan sen koulutuksen heille.
Olen järjestössä, jossa te suomalaiset olette osallisena.
Mutta tämä ei riitä. Minulla oli näky vielä suuremmasta, -
koska Jumalani on yliluonnollinen. Halusin isille ammatin.
Jotakin, mistä ne saavat jokapäiväisen leipänsä.
Kyselin ihmisiltä, mitä he osaavat. Siellä oli paljon kalastajia.
He halusivat kalastaa, mutta alus puuttui.
Sanoin, että tehdään se. Aloin rukoilla Herralta -
yliluonnollista rahavarastoa. Se tuli ja saatiin ensimmäinen laiva.
Kun sitä siunattiin neitsytmatkalle, niin ajattelin, -
miten kalastajat eivät näytä innostuneemmilta.
"Ettekö ole onnellisia, että nyt on laiva ja saatte kalaa?"
Yksi sanoi: "Ei saaressa ennenkään ole ollut kalaa."
"Miten nyt vasta sanot sen? Ja halusitte aluksen!"
"No, et sinä kysynyt, onko kalaa."
Silloin tarvittiin taas yliluonnollista ihmettä.
Oi Herra, jos kerran taas vastaat rukoukseen, -
niin teen, mitä ikinä haluat. Tämä on vakiorukoukseni.
Alus lähti neitsytmatkalle. Palatessaan se oli täynnä tonnikalaa.
Pienin niistä painoi 50 kg.
Näin saatiin ruokaa näille köyhille, -
ja saatiin kustannettua koulun menoja.
Sitä kalaa oli niin paljon, että tarvittiin toinenkin alus.
Ja porukka sai lisää töitä. Herra aina antoi sitä mukaa lisää varoja.
Sitten alettiin rakennuttaa kouluja.
Tämä ei ole minun työni. Tämä on Herran työ.
Menin saaren toiseen päähän. Siellä tapasin valtavia aluksia satamassa.
Vaikka ei ollut taifuunia, vaan ihan tyyntä, kysyin heiltä, -
miksi he eivät ole kalastamassa, kun minun alukseni ovat.
(ei varsinaisesti minun, käytän vain tätä sanontaa) -
He sanoivat, ettei ole kalaa. Kysyin, milloin se loppui.
He sanoivat ajan. Se oli silloin, -
kun Herra ohjasi kalat toiselle puolelle saarta.
Siitä lähtien meillä on ollut runsaat kalansaaliit.
Kun viimeksi olin siellä, niin HC-alukset kantoivat -
koko ajan isoja kalansaaliita. Siellä oli muita aluksia satamassa.
Kapteenit tulivat kysymään: "Miksi teidän alukset aina saavat kalaa?
Ne ovat täynnä isoja tonnikaloja, mutta meille ei sitä kalaa riitä."
Eihän minun auttanut sanoa muuta, kuin tulkaa kirkkoon kuuntelemaan.
Minä sitten selitän teille, mistä sitä kalaa tulee.
Näin laitetaan koukku niitten uskosta osattomien leukaan, -
ja he saavat kuulla Jumalan Sanaa.
Kun julistamme Jumalan Sanaa ja uskomme Jeesukseen Kristukseen, -
niin Herran siunaus ja suosio on meidän päällämme.
Usko siihen suosioon! Älä koko ajan julista kirousta itsellesi: -
"En minä mihinkään pysty." Omat korvasi kuuntelevat tätä, -
ja kohta et pystykään. Suomalaisilla on tapana painaa itsensä alas.
Olemme alas painettu kansakunta. Julista itsellesi: -
"Minä voin tämän tehdä, koska Juma- lani antaa siihen mahdollisuuden -
ja minä olen suosiossa, aivan kuten kuningatar Ester.
Minulla on Jumalan suosio, joka on minussa.
Mihin ikinä menen, niin Jumala on siunannut askeleeni."
Julista tätä itsellesi. Ei se ole mitään ylpeyttä.
Suomalaisilla on tapana vähän tuolla lailla...
Ainakin minä sain tuollaisen kasvatuksen.
Jos jotain iloista/hyvää tapahtui, tulin sanomaan kotiin: -
"Ajattele, voinkin tämän asian jne."
Sanottiin: "Kukas kissan hännän nostaa, ellei kissa itse? -
Aah, joku täällä haisee. Olisiko oma kehu?"
Sitten se pisti oman luonteen alas, -
ettei saa sanoa mitään, ei kehua, -
eikä sanoa omasta menestyksestään. Mitä olen kuunnellut, -
vähän kaikilla on ollut näitä kokemuksia, ainakin ikäisilläni.
Emme osaa nauttia siitä hyvyydestä edes uskoon tullessamme.
Emme uskalla ottaa Jumalan meille määräämiä ja antamia siunauksia.
Ajattelemme, uskaltaisimmeko pyytää Jumalalta jotain.
Parantaisikohan Jumala minut?
Ei se ehkä minua paranna. Minä olen tämmöinen huono.
En uskalla hakea tuohon työhön. Ei minusta mihinkään ole.
Olen vaan tämmöinen. Olen vaan Tiina Tuisku.
Eihän minusta mihinkään ole. Kuule, sinä et ole Tiina Tuisku!
Sinä olet Jumalan lapsi! Olet kuninkaallista sukua!
Englannin Lissua paljon parempi. Se on perinyt homman ja kruunun, -
mutta koko maailmankaikkeuden Jumala on meidän Isämme.
Hän on valinnut meidät pojiksi ja tyttäriksi.
Hän on antanut kaikki taivaalliset lahjat, yliluonnollisen voiman, -
auktoriteetin, joka on vain uudestisyntyneillä kristityillä.
Auktoriteetin maailman pimeyden voimia vastaan.
Puhdista pääsi kaikista sielunvihollisen pesäkkeistä.
Ala uskoa, mihin sinä kykenet Jeesuksessa Kristuksessa.
Ala uskoa kaikkia niitä ihmeitä ja lahjoja, -
joita on jo laitettu sisällesi. Jos uskon tasosi on pikkuinen, -
niin lue uskonvoittoista kirjallisuutta!
Lue sitä, mikä kohottaa henkesi!
Lue täältä Raamatusta kaikki ne asiat, mitä Jumala sinusta sanoo.
Jumala on sanonut täällä sinusta: Minun tarkoitusperäni -
sinua kohtaan ovat hyvät, eivätkä pahat.
Eikö niin? Lue itse se täältä.
Hän on luvannut siunata sinua.
Lue sieltä Mooseksen kirjastakin, mitä ne siunaukset tarkoittavat.
Älä ole niin kuin napiseva Israelin kansa.
Sen napinan vuoksi niiden täytyi 40 vuotta kiertää erämaata.
Älä ota vihollisen satelliitti- ohjausta, joka sanoo: -
Kierrä tätä kiertoliittymää eteenpäin.
Kierrä tätä kiertoliittymää. Kierrä tätä kiertoliittymää.
Jumalan Sana sanoo: "Tästä tulee kiertoliittymä, -
mene tuosta ensimmäisestä oikealle."
Hän ohjaa sinut ja laittaa suuntaviivat sinulle.
Hän on ihmeellinen Jumala. Älä näpelöi Kristuksen opin alkeissa.
Siellä on uudestisyntyneitä alkeita oppimassa, -
mutta sinä jo vuosia uskossa ollut, -
pyydä viisautta, ymmärrystä ja opi sitä Jumalan Sanasta.
Samat ohjeet on annettu meille.
Uskon, että nousee kokonainen nuori sukupolvi, -
joka haluaa nousta barrikadeille.
Niille ei ole vielä opetettu, että tästä tiiliseinästä ei pääse läpi.
Voi olla, että ne muutaman kuhmun saavat, mutta menevät siitä läpi.
Meillä Brisbanessa nuoret alkoivat herätyksen.
He yksinkertaisesti kyllästyivät istuskelemaan penkin kuluttajina.
Emme me seurakunnassa ole vain penkkejä lämmittämässä.
Niitä on lämmitetty jo vuosia. Täytyy mennä ulos sielujen luo -
ja vetää ne sieltä seurakuntaan.
Nuoret päättivät lähteä ostareihin.
Lähdetään ja kysytään ihmisiltä, haluavatko ne tulla siunatuiksi.
Kaikki halusivat heti tulla siunatuiksi.
Ne olivat 13-15-vuotiaita. Vanhin taisi olla 20-vuotias.
Tiedätkö, mitä ihmeellistä tapahtui?
Ryhmä oli ensin pieni. Kun nuoret lähtivät, niin ryhmä alkoi kasvaa.
Olen ollut täällä jo muutaman kuukauden evankelioimassa.
Kun palaan takaisin, niin tiedän, miten homma on jatkunut.
Kun lähdin, niin oli jo pari sataa nuorta.
He rukoilivat sairaiden puolesta kaduilla ja ostoskeskuksissa.
90 % näistä, joiden puolesta he rukoilivat, parantuivat.
Aivan ihmeellisiä ihmeitä tapahtui.
Meidän valtalehdet julistivat siitä. Ne kirjoittivat otsikoissa, -
että jotain merkillistä tapahtuu tässä kaupungissa.
TV-asemat tekivät näistä juttuja. TV-kanavilta tuli analyyseja ym.
Psykiatrit ja psykologit puolen tunnin ohjelmissa yrittävät -
ratkaista, miksi ihmiset eivät ole parantuneet, vaikka kuvittelevat.
Selitystä haetaan: "Eivät ne ole parantuneita. -
Ne vain kuvittelevat niin. Ne elävät nyt vain psykoosissa."
Siinä oli viisi tai muutama nuori kuuntelemassa.
Heitä mokattiin ja pistettiin alas ja yhdeltä kysyttiin, -
mitä hän puolen tunnin paneelin loppuun saisi sanottua, -
kun he ihmisten puolesta rukoilevat. Vastapelastunut nuori tyttö, -
ehkä 20-vuotias. Hän sanoi, ettei hän ymmärrä psykiatrin sanoja -
eikä kuvitelluista parantumisista, mutta hän oli sokea ja nyt näkee.
Siihen se ohjelma loppui.
Se oli ihan kuin vanhoina historiallisina aikoina, -
kun Jeesus paransi sokean. "En ymmärrä näistä mitään, -
mutta minä oli sokea ja nyt minä näen."
Haluan tavata henkilön, joka on ollut sokea -
ja kuvittelee itsensä näkeväksi.
Jos olet sokea ja alat nähdä, -
niin ei sitä kyllä kuvitelmilla ja mielikuvituksella tehdä.
Jumalalla on myös huumorintaju. Vau!
Nyt en tiedä, jatkuuko se vai eikö. Olen ollut täällä -
enkä ole kuullut uutisia kotoa.
Nämä nuoret tuovat sieluja Jumalan valtakuntaan.
He tekivät juuri sitä, mitä Jeesus Kristus on käskenyt meidän tehdä.
Käyttämään armolahjoja, sitä, mitä Hän on aseeksi antanut uskovalle.
Ensimmäisenä he aloittivat rukoilemisesta sairaitten puolesta.
He laskivat kätensä sairasten päälle ja ne tulivat terveiksi.
He eivät epäilleet, etteivät merkit seuraisi heitä, -
kuten Jumalan Sana lupaa: nämä merkit seuraavat niitä, jotka uskovat.
(Mark. 16:17 eteenpäin)
Siellä sanotaan myös, että he ajoivat ulos riivaajia.
Ei se sen kummallisempi asia ole.
Kokonaan uusi sukupolvi nousee, jos ei vanhoista ole.
Ei Jumala ole vanhojakaan jättänyt, joten älä jää keinutuoliin.
Puhdista pölyt, kaikki hämähäkin seitit.
Et ole mitään museotavaraa! Sinä olet elävä!
Jos sinussa on vähän hometta, niin rapsuta se pois!
Homeella on tapana levitä, jos vain muhit siinä.
Heitä menneet muistot museoon! Älä helli niitä.
Jumala on luvannut sinulle mitä ihmeellisemmät asiat.
Jos haluat voitelua, niin ei sitä tule, kuin töihin menemällä.
Mitä sinä siellä nojatuolissa sitä tarvitset? Yksin kellut siellä.
Juu, minulla on hirveästi voitelua. Ihanaa.
Jumala tarkoittaa sen työntekoon, olkoon se mitä vaan.
Voit olla luova ihminen. Ehkä Hän on tarkoittanut sen luovuuteesi.
Uskon, että Jumala nosta kokonaisen sukupolven, joka tekee keksintöjä.
Taiteilijoiden, luovien ihmisten sukupolven.
Yksinkertaisia keksintöjä. Ei ole mitään merkitystä, -
vaikka euro romahtaisi tai mitä vaan.
Jumala antaa taivaallisia keksintöjä.
Uskon, että on vielä roppakaupalla luovia ideoita, -
joita ei vielä ole tullut pään mieleenkään.
On tärkeää ensin oppia kehittämään läheistä suhdettamme Jumalaan, -
rukoukseen, palvontaan, nöyryyteen ja pyhyyteen ja siihen, -
kuinka voimme levätä Jumalan kirkkaudessa.
Jumalan seurassa kulkeminen ei näet ole pakonomaista yrittämistä, -
vaan se on lepoa. Minä en väsy julistamiseen, -
koska saan itse energiaa koko ajan. Sitä tulee tuolta ylhäältä.
Ei Jumala anna sitä tipoittain. Tip, tip, tip.
Tässä on sinulle riittävästi. Hän oikein kaataa sitä päälle.
Mitä enemmän teet, mitä enemmän kerrot Kristuksesta, -
sitä suuremmin sitä tulee. Se on sitä todellista voitelua.
Kun rukoilen ihmisten puolesta, niin tunnen, -
miten sitä tulee aina enemmän. Sitä alkaa oikein kaivata.
Haluaa kertoa Kristuksesta! Tulee intohimo sydämeen!
Älä anna sen alkuperäisen intohimon sammua, -
koska sinut on luotu tulenliekiksi eikä tuhkaläjäksi.
Ole se tulenliekki, soihdunkantaja, niin kuin olympialaisissa, -
niin että jokainen sen näkee. Lähde juoksuun ja kanna sitä soihtua.
Älä ole piilouskova, vaan tule sieltä sängyn alta pois.
Kirkasta oikein Jumalaa. Ala heti kirkastaa omalla pienellä tavallasi.
Kuka ties Jumala laajentaa kenttää niin, että mihin sitten päädyt.
Jos Jumalan seurassa kuljet, niin ainakin hyvään päädyt.
Anna tiesi kirkastua niin kuin aamuruskon.
Kun aurinko nousee, niin se kirkastaa kaiken. Mene aamuruskoa kohti.
Aamurusko kuvaa yleensä uskon- elämäämme, joka yhä kirkastuu.
Jokainen Raamatun henkilö on kokenut omat ongelmansa -
ja aamuruskonsa. Aamuruskon ilmes- tymisestä tehtäväkenttä käynnistyi.
Jumala kouluttaa ja hioo meitä, jotta oppisimme nöyryyteen, -
siihen Kristuksen mieleiseen nöyryyteen.
Uskovalla on ehkä monta kuolemaa omalle lihalle päivittäin.
Ehkä se on joskus nöyryytystäkin niin kauan, kuin uskomalla uskot, -
että sinussa itsessäsi ei asu mitään, -
mutta Kristuksessa sinussa on kaikki.
Kun olet nöyryytetty ja tarpeeksi nöyrä, -
niin ymmärrät Jumalan suuruuden.
Silloin uskallat lähteä liikkeelle. Jumala antaa sinulle kaiken.
Yrittäminen on vähän, niin kuin yrittäisimme kerätä pisteitä -
Jumalan valtakuntaan. Meillä olisi joku pistekortti.
Nyt on 200 pistettä, joita ylöstempauksessa heiluttelen, -
jotta pääsen mukaan. Ei se näin käy.
Se tulee kaikki vapaaehtoisesti.
Emme voi ostaa Jumalalta mitään.
Kaikki on jaossa ilmaiseksi ja vain Hänen armonsa kautta.
Jumalan voima ei ole kauppatavaraa niin, -
että kun pelastan 10 sielua, niin saan siitä hyvityksen.
Kun paastoan 2 kk pötköön, niin sitten saan sen Yli-Vainion voiman.
Ei! Se on kulkemista Jeesuksen Kristuksen kanssa.
Hän kyllä ottaa sinut semmoisena kuin olet.
Kun olet inhimillisessä läsnä- olossa, niin alat siinä muuttua.
Alat siinä murtua. Ei siinä, että jaan 2 000 traktaattia -
ja saan uuden pisteen taivas- korttiini ja siunaukset päälleni.
Tai kun lahjoitan vanhan puolirämän autoni Herran palvelijalle, -
auton, joka tuskin kulkee, niin sitten olen siunattu. Ei näin.
Pyydän oikein sinua laittamaan kätesi sydämesi päälle -
ja oikein uudistamaan uskosi.
Sano Herralle: "Ota minut käyttöösi. -
Herra, jos on vielä hiomista, niin annan itseni Sinulle. -
Hio minut. Muuta minut." Älä aina rukoile, että muuta tuo naapuri.
Muutos alkaa sinusta. Naapuri muuttuu, kun sinä olet muuttunut.
Kun sinun sydämesi murtuu ja muuttuu, -
niin ala rukoilla näin. Rukoile vaikka tässä.
Jeesus Kristus, tule sydämeeni.
Sytytä se tuhkaläjä uudelleen palavaksi nuotioksi, -
joka nyt on hiipunut ja sammunut. Herra, haluan elää vain Sinulle.
Anna minulle se uusi intohimo, joka oli kerran uskoon tullessani.
Herra, auta minua vaeltamaan niissä yliluonnollisissa asioissa.
Auta minua näkemään yliluonnollisia asioita.
Herra, haluan tehdä työtä Sinulle. Kun haluat tehdä niin, -
kaikki alkaa tapahtua, koska suosio on jo sinulla.
Herra, rukoilen, että avaat niiden katselijoiden silmät, -
joiden usko on hiipumassa, ja elämä muuttunut tappavan tasaiseksi.
Herra, avaa heidän sydämensä. Anna sinne uusi tuli -
ja ymmärrys siitä, että kaikki on annettu jo armosta.
Kaikki on heille annettu. Avaa sydän yliluonnolliseen maailmaan.
Avaa ikkunat taivaaseen.
Avaa se sairauden kirjo heistä pois, -
niin että se pakenee avoimesta ikkunasta muualle.
Herra, kiitos, että parannat tälläkin hetkellä.
Herra, kosketa kipuja. Oikein käsken kipuja poistumaan -
Jeesuksen Kristuksen nimessä luista ja kolotukset, -
inhottavat asiat, jotka ovat hallinneet.
Jeesus Kristus on vapauttanut meidät sairauden kirouksesta -
ja kaikesta siitä tuskasta. Hän on vapauttanut meidät täyteen elämään -
kulkemaan meidät seurassaan. Lähde kulkemaan Hänen seurassaan.
Jeesus haluaa koskettaa sinua. Hän haluaa vapauttaa ja poistaa tuskan.
Oi Herra, kiitos, että laitat kätesi niiden päälle, -
jotka ovat ahdistuneita tämän maailman murheista.
Oikein tunnen, että harkkotiilet nostetaan jonkun harteilta -
Jeesuksen Kristuksen nimessä. Kaikki sinua painaneet paineet.
Kiitos, Isä, että vapautat paineista, ahdistuksesta -
ja masennuksen hengestä. Masennuksen henki, ulos!
Vapautan koko kansakunnan masennuksen hengestä -
ja itseluottamuksen puutteesta Jee- suksen Kristuksen lasten vapauteen.
Kiitos, Isä, ihmeistä, joita nytkin tapahtuu.
Sinä olet Herra ja Kuningas, ikiaikojen Jumala -
ja Sinulle kaikki on mahdollista. Kiitos, että monet saavat nytkin -
astua erämaasta Luvattuun maailmaan ja nähdä Herra Sinut -
alkuperäisenä, luovana, ihmeellisenä Jumalana, joka oikeasti olet.
Niin pieni jumalakuva muuttuu suureksi, valtavaksi voimaksi, -
ja tulee usko, että Jumala voi kaiken.
Hän on antanut lähtökäskynsä ja puhaltanut trumpettiin.
Kuuntele sitä käskyä. Et siellä taivaassa voi enää surra, -
että olisinpa tehnyt sitä ja tätä. Se pitää tehdä täällä nyt.
Ota se Jumalan tällä hetkellä tarjoama armo vastaan.
Ota se Kristuksen täydellinen tuntemus, -
se viisaus, joka lähtee täältä Jumalan Sanasta.
Jos sinulla on ongelmia, niin avaa Raamattu. Täältä se löytyy.
Täältä löytyvät vastaukset kaikkeen. Kun niitä noudatat, -
niin siunaukset saavuttavat sinut. Olet lehti, joka ei lakastu.
Kaikki, mitä hän tekee, menestyy. Näin sanotaan 1. psalmissa.
Sinä tulet menestymään. Jumalan Sanassa on se voima, -
joka ei koskaan häviä. Aamen.
Sinä olet niin ihmeellinen Herra.
Ihmeellinen ja kaikki voittavainen, kaikkivoipa.
Kiitos, Jeesus, tästäkin päivästä. Kiitos siunauksista, -
joita tulet antamaan jokaiselle katselijalle. Sytytä se uusi palo!
Kiitos, että sydämet syttyvät roihua- maan ja meillä tapahtuu ihmeitä!
Kiitos herätyksen tulista, jotka ovat jo alkaneet palaa.
Kiitos, että tuli alkaa levitä kuin metsäpalo.
Sinä tulet käyttämään jokaista uskovaa omalla tavallaan.
Olet varustanut heidät voimalla ja väkevyydellä -
Jeesuksessa Kristuksessa ja siinä veren voimassa. Vau!
Jätä siis ne alkeet! Aamen.
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare