ANNE MIETTINEN Loovad imed
Tahan rääkida teile loovatest imedest, milledest ei räägita just eriti palju.
Rääkida sellest, mis vahe on loovatel ja tavalistel imedel.
Loovate imede all pean silmas selliseid imesid,
mida ootan lõpuaegadel sündivat.
Näiteks kui mõnel inimesel on mõni kehaosa puudu -
olgu selleks siis maks, neer või mis iganes muu organ.
Usun, et taevases laos on igaühele neist
veel uusi varuosasid olemas.
See on see, millest tahan rääkida.
Tahan alustuseks lugeda Jesaja 60:1-2, 5, kus on öeldud:
"Tõuse, paista, sest sinu valgus tuleb ja Issanda auhiilgus koidab su kohal.
Sest vaata, pimedus katab maad ja pilkane pimedus rahvaid,
aga sinu kohal koidab Issand ja sinu kohal nähakse tema auhiilgust.
Siis sa näed ja särad rõõmust, su süda põksub ja avardub,
kui su poole pöördub mere ohtrus ja su juurde tuleb rahvaste rikkus."
Jesaja ütleb nii imeliselt,
kuidas peame tõusma kõrgemale pimedatest, süngetest pilvedest
ja saama üle väärtusetuse tundest, mis eriti veel soomlasi vaevab.
Väärtusetuse või tühjuse tunne,
kuid me peame tõusma kõrgemale sellest.
Tõusma sinna, kus on Jeesus Kristus.
Usklikuks saades saame me osa ühest väga olulisest armuannist,
mida paljud pole küll märganud.
Soomlaste eriline "armuand" on muidugi kritiseerimine,
kuid jätame selle nüüd sinnapaika ja vaatame järgmist armuandi,
milleks on vaimulik meelevald.
Hingevaenlane püüab seda su eest varjata,
et sa ei teaks, kes ja mis on su sees.
See meelevald, mida omad Kristuses,
kätkeb endas ka kõiki loovaid imesid.
Mida usk endast üldse kujutab?
Küsisin kord Jumalalt, mida usk endast üldse kujutab?
Kas tõesti seda, et ma usun, et ma usun, et ma usun?
Ei, kindlasti mitte.
Küsimus on südame usus.
Kuid ka usus sellesse,
et Jeesusele kuulub kogu meelevald nii taevas kui ka maa peal
ja et sul on see sama meelevald,
mille tõttu saad käskida kõigil pimeduse jõududel
lahkuda oma elust ja asjadest.
Kus iganes olen sel aastal liikunud, olen tajunud ärkamise tuuli puhumas.
Imesid on sündinud rohkem kui eales varem
ja see on sütitanud midagi mu südames.
Paljud on öelnud, et koguduses on kuidagi nii kuiv kõik.
Kuid see kuivus tuleb su enda seest.
Sa vajad väga lähedast suhet Jeesuse Kristusega.
Mida enam me Ta ligiolus viibime, seda enam ka kõike sünnib.
Sa kuuled isiklikult, mida Issand sulle ütleb,
saades lahti tühjuse ja tülpimuse tundest,
saades tunnistajaks Issanda aust.
Me peaks olema Kristuse lõhnaks kõigile meid ümbritsevatele isikutele.
Vanasti öeldi, et usklik on äratuntav selle järgi,
kui ta silmad kiirgavad.
Kas su silmad kiirgavad?
Või kas su kaaslase silmad kiirgavad?
Issanda ligiolu me ümber on see, mis seda teeb.
Olen palju uurinud Jeesuse aja järgset aega -
1100, 1200 ja 1500 aastatel toimunud suuri ärkamisi.
1700 aastate ärkamisi.
Keegi küsis kord, et kuidas küll nende ärkamiste infot sai talletada?
Vaatasin Austraalias olles üht saadet,
kus uuriti kellegi Sitsiiliast pärit inimese sugupuud.
Nad leidsid mingid viited 1700. aastast ja veel varasemastki ajast.
Roomlased pidasid väga täpset arvestust kõige üle,
isegi, et neil polnud arvutit.
Nad panid kõik täpselt kirja.
Juba tol ajal toimus massiivseid ärkamisi.
Just selliseid nagu apostlitegi aegadel.
On räägitud ühest nunnast,
keda kutsuti siniseks nunnaks tema sinise keebi tõttu.
Ta elas Hispaanias ja väga lähedases suhtes Jeesusega.
Issand aga suunas ta Hispaaniast Ameerikasse
kuulutama indiaanlastele Jeesusest.
Ta käis seal mitmeid kordi,
õpetades neile Kristusega seotud algtõdesid
ja kõike muud, mida Jumala Sõnast saab õpetada.
Nii et kui siis rändjutlustajad nende indiaanlaste juurde jõudsid,
olid nad üllatunud, et kuidas nad kõiki neid asju teavad?
Indiaanlased vastasid: "See sinine naine õpetas meid
ja kadus siis kui uttu."
Otsekui Filippuski.
See on võimalik
ja usun, et lõpuaegadel saavad ka sellised asjad sündima.
Kui sa ehk kahtled, kas me ikka elame juba lõpuaegades või mitte,
siis tea, et me juba elame lõpuajas
ja nii on ka viimane aeg hakata uskuma, mida Jumal teeb.
Luuka 7:23 on öeldud:
"...ja õnnis on see, kes minust iial ei pahandu!”
Paljud inimesed pahandavad imedest rääkimise peale.
Veel enam loovate imede peale.
Nad ütlevad, et see pole võimalik.
Kuid ma olen oma silmaga näinud, kuidas see on võimalik.
Olen näinud imelisi imesid.
Olen näinud Filipiinidel, Tonga ja Fidži saartel
ning Paapua Uus-Guineas erinevaid loovaid imesid.
"Aga miks neid siis Soomes ei sünni?"
No on neid ka Soomes sündinud,
kuid need pole piisavalt tähelepanu saanud.
Jumal aga tahab eriti lõpuaegadel lasta käiku selle au,
millest ka Jesaja rääkis.
Et me saaks täidetud Tema auga
ja Ta võiks päästa valla kõik ärkamise lained.
Inimesed on kõikjal liikvel.
Kui tunned, et oled omadega kuival, peaksid tulema Kristuse juurde.
Jätma teleka vaatamise ühes "Vaprate ja ilusatega"
või olümpiamängudega
ja pühendama rohkem aega Jeesusele.
Ehk siis: "Õnnis on see, kes minust iial ei pahandu!”
Kui palju kordi oleme me pahandanud Jeesuse tõttu.
Ikka kohe mitmeid ja mitmeid kordi.
Me pahandame oma ligimese peale, keda Jumal kasutab
ja mõtleme: "Aga miks Jumal mind ei kasuta?"
Aga võib-olla just seetõttu,
et sa pole võtnud piisavalt aega viibimaks Jeesuse ligiolus.
Või on su elus asju, millest pead lahti saama.
Iga viimne kui asi me elus on Jumala armust.
40-päevasest paastust pole mingit kasu.
Jah, see võib aidata sul kaalu kaotada
nii et selle kaudu sa otsekui annad midagi Issandale.
Kuid tegelikult on kõik vaid armust
ja õigeksmõistmine kätkeb endas kõike,
mida usklik oma eluks vajab.
See kätkeb tervenemist ja imesid - sh loovaid imesid.
Mäletan, kuidas üks Austraalia pastor
edastas 1991 või 1992. aastal ühe ilmutuse,
kus ta nägi kolme lainet, mis kuuluvad lõpuaega.
Ma neist kahest lainest täna ei räägi,
kuid see viimane laine oli väga huvitav.
See purskas seal nägemuses kui tsunami
ja selle laine peal oli nii käsi kui jalgu
kui erinevaid kehaosi.
Tundub vähe kui loona õudusjutust,
kuid selle tähendus oli,
et Jumal hakkab lõpuaegadel saatma korda loovaid imesid.
Mitte vaid me ihudes, aga ka looduses tervikuna.
See laine laksatas kõrgele taeva-avarusteni välja,
peale mida langes taevast kui midagi valget
ja selleks olid Jeesuse kuuepalistu ääred.
See laine puudutas neid.
Samal ajal aga tõusid maa pealt õhku ühed valged kujud.
Ma ise näen seda ülesvõtmisena,
aga keegi teine võib seda ka muudmoodi tõlgendada.
Kuid ma ootan seda loovate imede lainet
nii Euroopasse kui kogu maailma.
Jumal toob selle ärkamise laine
ja juhuks, kui sa pole märganud, siis see on juba tulnud.
Samas aga pole kogudused ehk veel valmis
võtma vastu maailmast tulevat ehk siis nö saaki.
Usun, et sinulgi on oma roll kogu selles loos.
Sinulgi on oma osa saata korda loovaid imesid,
sest Jeesus ju elab sinu sees.
Meis eneses pole midagi.
Jah, sul on küll reaalne käsi, mille võid panna haigete peale.
Sest vähemalt minu Piiblis on öeldud, et "nad ajavad välja kurje vaime".
Kes see "nad" on?
Mitte ainuüksi mina, aga ka sina.
Kõigil usklikel on see and.
"Nad panevad käed haigete peale ja haiged saavad terveks."
Oleme lugenud seda nii mitmeid kordi,
kuid ma ei mõista, miks me küll ei usu sellesse?
Sina oled see, kes sa saad tegema neid imesid.
Sina oled see, kes sa paned oma käe oma naabri peale.
Ja kui sa ei tea, kust haigeid leida, mine apteeki,
kus inimesed seisavad retseptidega järjekorras.
Miks? Sest nad on haiged.
Ma ise alustasin ka apteegist.
Ma lihtsalt uskusin Jeesuse öeldusse:
"Minge kõike maailma ja kuulutage evangeeliumi,
pannes käed haigete peale."
Tulin vist kuskilt metsast,
kus mulle poldud öeldud, kuidas usuelus tegelikult käituda.
Kõik Jeesuse jüngrid olid harimatud kalurid,
kuid Jumal valis nad nende avatud südamete tõttu
kõige osas, mida Jeesus neile õpetas.
Jeesus rõhutas vägagi kõiki neid imesid.
Usun, et paljudes kohtades
pole võimalik kuulutada evangeeliumi täie rauaga,
kui sa ei suuda tõestada, et Jumal tegutseb ka tänapäeval
ja saadab korda imesid ka tänasel päeval.
Mäletan, kui olin kord ühes slummis evangeeliumi jagamas.
Ühes vanas slummi kirikus.
Tegu oli väga hädise, mahajäetud hoonega,
mis oli täis slummis elavaid inimesi.
Olin kuulutanud neile, et Jeesus elab ja teeb ka imesid;
et pole ühtki imet, mida Ta ei suudaks korda saata.
Mispeale kaks meest kandsid süles ühe mehe mu juurde,
kes värises ja tudises lakkamata.
Nad ütlesid, et see mees oli kord kalur,
kes oli 2 aastat tagasi
vedanud nööriga üht suurt kalapaati kaldale.
Kuid siis juhtus ta selgroos midagi,
mispeale ta kaotas kõndimisvõime ja närviühendustes läks midagi viltu.
Nad tõid ta sinna esiritta
ja kaks meest hoidsid teda kinni, kuna ta värises nii kõvasti.
Kogu küla tundis seda meest,
kes oli 2 aastat vaid värisenud ja roomanud.
Kogu ta ihu oli rivist väljas.
Kuid ta sõbrad ütlesid usus: "Ta tuli siia terveks saama.
Ta tuli vaatama, kus see Jeesus siis on?"
See võttis ikka korraks hinge kinni,
kuid siis panime selle mehe toolile istuma
ja kaks sõpra hoidsid teda kinni, sest ta vajus pidevalt allapoole.
Olime seal koos pastor Soniaga,
kellega küsisime mehelt, on ta üldse usklik,
mispeale ta vastas, et ei ole.
Küsisime, kas ta tahaks saada usklikuks,
mispeale ta ütles, et ega vist muud varianti ei ole.
Nii selgitasime talle pattude andestusest ja usust
ning vaid hetk peale seda, kui ta oli Jeesuse vastu võtnud,
lakkasid need värinad täienisti.
Täienisti.
Kuid samas ei saanud ta veel käia.
Nii ütlesingi: "Hakkame siis nüüd käima ka!"
Võtsime tal pastoriga kaenla alt kinni, kuid ta jalad olid kui süldid.
Tal polnud vähimatki võimet oma jalgu liigutada.
Kuid Jeesuses Kristuses peitub vägi.
Nii käskisime pastoriga kordamööda: "Kõnni!
Kõnni Jeesuse Kristuse nimel!"
ja korraga hakkasid ta jalad liikuma.
Olles jõudnud poolele maale, muutusid ta jalad nii tugevaks,
et saime edasi juba koos joosta.
Peale seda lasime ta lahti ja mees hakkas ringiratast jooksma,
saades täielikult terveks.
Järgmisel päeval kõnelesin ühes teises kohas
ja see mees tuli sinna kogu oma perega,
kes tahtis samuti anda oma elu Jeesusele.
Jeesusele, kes teeb selliseid imesid.
Mees tunnistas nuttes,
kuidas Jumal oli teinud talle sellise loova ime.
Kogu pere nuttis.
See oli üks selline loov ime,
kus Jumal lõi täienisti uue selgroo ja närviühendused.
Nii usun, et ka läänemaailmas võib selliseid asju sündida
ja eks neid ole sündinudki.
Kui Jeesus suri ristil meie haiguste eest,
siis Ta suri nii väikeste kui suurte haiguste eest.
Vahet pole, mis haigusega on tegu.
Inimene, kes on haige, on haige ja kannatab valude käes,
soovides saada vabaks neist valudest.
Ma ei usu, et haigusega võiks tuua au Jumalale
nagu üks inimene kord ütles.
See ei saa olla tõsi.
Kui Jeesus pidas tervenemist oluliseks,
peaks see olema oluline ka meie jaoks.
Jeesus lasi kui rambivalgusel paista,
mille paistel inimesed - patused koondusid Ta ümber
ja Ta tervendas nad, sest Tal oli neist kahju.
Sageli, kui me solvume või oleme pahased,
siis see saab alguse me mõistusest,
kuna me hakkame arutlema, on see kõik ikka võimalik?
Kui aga arutleme mõistuslikult imede võimalikkuse üle,
kahandame me sellega Jumalat, pannes ta kui väiksesse lilliputi kasti,
otsekui Ta olekski mingi väike vennike,
kes ootab, mil Ta Poeg lõpuks võimu haarab,
sest Ta ise pole ju ometi võimeline midagi korda saatma.
Jumal pole mingi väike vennike,
vaid Ta on piiritu Jumal, kes loob veel tänapäevalgi.
Ta lõi inimese põrmust.
Inimene pole lihtsalt mingist algainest tekkinud.
Kui sa oled, siis ole aga edasi, aga ma küll pole.
Ka pole ma ühestki ahvist arenenud.
Ma olen Jumala loodu ja ma usun, et sina samuti.
Mida iganes ka teadus ei väidaks.
Usk evolutsiooni teooriasse on omaette teema,
mida täna ei käsitle.
Kuna aga Jumal on üleloomulik, on ka sul võimalus olla üleloomulik,
elades ja käies üleloomulikes ja loovates imedes.
Usun, et selline aeg on veel tulemas, kus jalad saavad kasvama selliselt,
kus üks jalg ei kasva vaid teisega sama pikaks,
vaid kus kui põlvest saati polegi jalga,
kasvab uus jalg ühes luude ja liigestega asemele.
Sest kui Jumal suutis luua inimese põrmust,
asi see siis pole kellelegi uut kehaosa kinkida?!
Nägin kord saadet ühest Inglismaa pastorist,
kellel olid ka vastavad dokumendid olemas
ühe mehe kohta, kelle selgroog oli kui rauast.
Nagu raudvai, millele oli kinnitatud sadu kruvisid.
See pastor palvetas,
et Jumal võiks teha ühe ime selle mehe heaks.
Kõik vaatasid muidugi suure huviga, et mis küll juhtuma hakkab.
See mees ei saanud painutada end ei paremale ega vasakule,
ei ette ega taha.
See pastor aga ütles usus: "Paindu Jeesuse Kristuse nimel!"
ja see mees hakkas end painutama,
mis inimlikult oli tänu sellele raudvaiale võimatu.
Ta sai oma valudest täiesti vabaks.
Ta läks peale seda arstile, et uurida, mis temaga siis juhtus,
et ta sai end korraga painutada.
"Mis selle raudvaiaga küll juhtus?"
Arst lasi röntgenpildid teha
ja kui need tagasi tulid, raputas arst vaid pead ja ütles:
"Teil on täiesti uus selgroog,
kuid ma ei mõista, kuhu need kruvid kõik kadusid?"
Ma olin samuti üllatunud, kuid Jumala jaoks on kõik võimalik.
Meie mõistus on vaid see, mis seab sellele takistusi.
Kõik võitlused, mida me võitleme, toimuvad me peas.
Ühtlasi valitseb seal ka vaimne lahinguväli.
Kuid ära lase hingevaenlasel ehitada oma pähe punkrit.
Nagu maiseski sõjapidamises -
kui vaenlane tuleb su territooriumile ja saab sinna rajada mingigi pesa,
saab ta sind pidevalt uskmatusega pommitada.
Aja ta minema!
Hingevaenlase töö on külvata sinusse pidevalt uskmatust.
Kuna meil aga on teadmine Jumalast, on meil ka võit.
Samas ütleb Piibel, et rahvas hukkub teadmiste puudmise tõttu.
Jumala Sõnas peituvad vastused kõigile su probleemidele.
Kõik mu varasemad probleemid said alguse sellest,
et ma olin diplomaat.
Ma ei julenud öelda "jah" ega "ei", vaid ma ütlesin midagi vahepealset.
Kuniks Issand korrigeeris mind, öeldes: "Su ei olgu ei ja jaa olgu jaa!"
See võib osasid inimesi vihastada,
kuid samas on see sulle endale õnnistuseks.
Nii et ärgem olgem valel moel diplomaadid
ja hävitagem oma inimlikud mõtted.
Jah, Jumal on andnud meile tarkuse ja selge meele,
kuid Jeesus tegutseb selliselt, et Ta kõrvaldab me enda mõtted.
Ja kui need on kõrvaldatud, saab Ta tuua oma mõtted asemele
ja siis hakkab ka erinevaid asju sündima.
Ja siis tuleb ka Kristuse lõhn meis üha enam ja enam esile.
Nii nagu apostlite ja apostellike ärkamiste ajal.
Kui usklikud Wales'i ärkamise ajal palvetasid,
nähti kaugelt mägedelt kui tulekerasid nende kodude kohal.
Suured tulekerad nende paikade üle, kus palvetati.
Ma tahan ka millestki sellisest osa saada.
Mäletan, kuidas meil oli kord kodus ülistus- ja palvekoosolek.
Inimesi tuli siit ja sealt nurgast ja lõpuks oli meid 50 inimese ringis,
nii et inimesed ei mahtunud enam ära.
Palvetasime, ülistasime ja kiitsime Issandat.
Meil polnud mingeid omi plaane
ja me isegi ei teadnud, mida teha kui vaid palvetada.
Kuniks korraga astus uksest sisse üks suurem seltskond -
täiesti tundmatud me jaoks.
Tegu oli prohvetitega.
Nad astusid sisse ja ütlesid:
"Just selle eest me palusimegi, et leida see maja üles!"
Küsisin siis, kes nad on ja kust nad me aadressi said?
Nad olid vaid põgusalt kuulnud, et kuskil toimub selline koosolek,
kuid neil polnud ühtki aadressi.
Nii nad siis seiklesidki mööda tänavaid,
kuniks nägid meie maja, mille ümber olla olnud tulemüür.
Nii nad siis teadsidki, et see on see maja, kus palvetatakse.
Jooksin välja vaatama, kuid ei näinud midagi.
Samas jätkasime ülistust ja palvet.
Läks pool tundi ja kohale ilmus veel kolm võõrast inimest.
Nad ülistasid innukalt Jumalat, ise hüpates ja karates.
Küsisin, kuidas nad meid leidsid
ja nad ütlesid, et me maja ümbritses tulemüür,
mispeale nad arvasid, et seal peab see teenistus toimuma.
Jõudes lähemale me majale nad nägid,
et tegu oli inglitega,
kes hoidsid üksteisel käest kinni ja kiirgasid valgust.
Jooksin taaskord välja, kuid ei näinud ikka midagi.
Jumal teeb ka selliseid loovaid imesid.
Loovad imed toimivad ka me igapäeva elus.
Võiksin selle kohta mitmeid näiteid tuua.
Ajal, mil täna elame, on palju teadmisi.
Peetakse mitmeid seminare ja konverentse koos tippkõnelejatega.
Seda kõike on olnud viimased 20-30 aastat.
Kuid milles siis asi, et ärkamist ei ole?
Me tunneme Jumala Sõna läbi ja lõhki.
Samas ütleb Jumala Sõna ise, et ainuüksi teadmised ajavad lõhki.
Kui ammutatavas Sõnas pole väge, lähevad asjad kõik pahupidi.
Jumala Sõna, võidmine ja vägi peavad toimima käsikäes -
siis hakkavad ka erinevad asjad sündima.
Ma igatsen väga apostlite tegude aegsete asjade järele.
Piiblis on öeldud, et lõpuaja tempel saab olema aulisem ja mitte suurem.
Tahan kogeda kõike, mis seal on!
Kõike sedagi, mis pärineb veel Moosesegi ajast!
Vat selliseid imesid tahan ma näha!
Jumal teeb veel tänagi loovaid imesid ja Ta teeb neid ka looduse keskel.
Käisin hiljaaegu Fidži saartel.
Tavaliselt, kui erinevaid saari külastada,
toimub ikka alati mingi katastroof.
Kuskil on mõni massiivne üleujutus.
Olin korra Fidžil, kui kogu linn jäi veetulvade alla.
Kuna kõik teed olid läbi lõigatud,
oli ka võimatu minna kuhugile teenistusi pidama.
Ainus viis olnuks ujuda kohale.
Või siis leidsid aset muud tormid, tsunami või muud sellist.
Hingevaenlane on püüdnud peletada mind eemale
mitmestki kohast, et mitte seal evangeeliumi kuulutada.
Kuid see pole koht, kus alla anda,
vaid see on koht, kus uskuda loovatesse imedesse!
Sellesse, et Jumalal on meelevald
ja minus on meelevald üle saatana vägede.
Kord taas Fidžil olles anti keeristormi hoiatus.
Keeristorm oli lähenemas sellele saarele, kus viibisin.
Võtsin paar riskialdis Fidži naist endaga kaasa.
Fidžilased on pikemad ja laiemad kui ma ise.
Läksime koos mere lähedale rannikule,
nähes, kuidas tuul tõusis ja vihma hakkas sadama.
Hüüdsime sellele tuulele:
"Jeesuse Kristuse nimel - keeristorm taandu!
Tagasi merele! Tagasi merele!"
Ja see taanduski tagasi merele ning oli korraga kadunud.
Järgmisel päeval üritas see uuesti tulla
ja me tegime jälle sama: "Jeesuse nimel - keeristorm taandu!
Sa ei tule siia saarele! Sa ei tule siia saarele!"
Ja taaskord see taandus ning kadus mere keskele,
nii et me teenistused said segamatult jätkuda.
Jeesus Kristus vaigistas tormi
ja Ta on andnud meile selle sama meelevalla.
See toimib tavaliselt ka armastuse kaudu.
Kui su südames on viha, siis ära oota, et see toimiks.
Armastus ei soovi ligimesele halba.
Kui näiteks kaks usklikku elavad kõrvuti
ja üks neist liigutab veidi oma krundi piiriala,
võib teine vihasena öelda: "Krundi piir on ööga paigast nihkunud
ja sa, naaber, oled sellega omale suurema krundi saanud."
Ja kui siis naaber omakorda põrutaks sellele vastu,
oleks tegu lõputu võitlusega.
Seetõttu ongi nii oluline, et asju aetaks armastuse kaudu.
Kui sa oled Kristuses,
siis sul pole ju võimalik oma kaasusklikku vihata? Või on?
Meid on kutsutud armastama üksteist
ja see peaks peegelduma ka koguduses.
Kui tahad tekitada koguduses segadust...
Olen korra kogenud, mis siis juhtub ja rohkem ei taha enam kogeda.
Tavaliselt on nii, et inimesed harjuvad teatud asjadega ära.
"Ma istun siin vasakul pool ja just kolmandas pingireas."
"Tunnen viiendat rida väga hästi,
sest olen jumalateenistuste ajal sinna alati tooli alla nätsu pannud."
"Ma istun alati paremal pool ja vahekäigu lähedal."
Nii tegin kord selliselt, et palusin kõigil paremal pool istujatel
kolida ümber vasakusse poolde
ja kõik vasakul pool istujad kolida ümber paremale poole.
Milline segadus sellest tuli!
Peale seda oli raske enam kellelegi midagi rääkida,
sest kõik olid kaotanud oma lemmikkoha.
Nii haavatavad me olemegi.
Sellest tekkis üleüldine segadus.
Me oleme harjunud teatud kuvanditega,
nii nagu me oleme ka koguduses harjunud teatud asjadega.
Kuid neid asju peaks pisut luhvtitama.
Neid asju peaks pisut kõigutama.
Ärkamine ei saa muidu tulla. Rääkimata erilisest tulemisest.
Sest mis ärkamine see ka on, kui seda tähelegi ei panda?
Mis siis, kui see tuleks selliselt nagu kõige esimene ärkamine tuli?
Hingevaenlane on röövinud läänemaailma usklike autoriteedi,
mis neile kuulub.
See ei pea olema nii, et usklikud värisevad arglikult kuskil nurgas,
mõeldes: "Kust küll järgmine saatana hoop tuleb?"
Piisab vaid, kui saatan teeb: "Pöö!" ja usklikud panevad juba plehku.
Samas aga peaksime rakendama oma autoriteeti selliselt,
et kui kohtame tänaval käies mõnda väikest deemonite kampa,
siis hoopis meie teeme neile: "Pöö!"
ja nad panevad hoopis meie eest plehku.
Meie oleme need, kes peaks panema hingevaenlase põgenema,
mitte et tema paneb meid põgenema.
Usun, et inimestele kasvavad jalad ja kehaosad saavad uuendatud,
sest Jumala jaoks on see käkitegu.
Tal on terve taevane varaait, mis ootab vaid tühjendamist.
Kui keegi kaotab siin maailmas midagi,
siis see asi ei kao lõplikult ära.
See on kuskil siiski olemas.
See ei kao lihtsalt kuhugi universumi musta auku.
Ühtlasi on sul oluline teada,
et sa pole mingi tühine täpike universumi mustas augus.
Sa oled kuninglik sugu - sa oled keegi.
Sa oled Kristuses ja mitte mingi väike, mõttetu täpike.
Jumal teab isegi kõiki juuksekarvu su peas.
Jumalal on veel piisavalt imesid, mida sellele maailmale näidata.
Tahan siinkohal jagada veel mida huvitavat.
Olin mingi aeg tagasi Prantsusmaal evangeeliumi kuulutamas
ja kohtasin seal üht tuttavat pastorit.
Ta ütles, et temaga juhtus midagi.
Palusin tal sellest jagada,
sest tavaliselt räägin vaid mina minuga juhtunud imedest.
Kuid nüüd oli ka temaga midagi imelist toimunud.
Ootasime koos rongi, et sõita Lõuna-Prantsusmaale
ja ta ütles: "Midagi väga imelist on juhtunud."
See juhtus ühe pastoriga, kes ei käinud küll tema koguduses,
kuid mis on siiski faktiliselt kinnitatud.
Selle pastori kogudusest oli üks naine läinud kiirteele sõitma,
sõites üsnagi normaalse kiirusega.
Kiirteedel tavaliselt ei peatuta,
kuid naine märkas tee ääres korraga hääletajat.
Sel hääletajal polnud mingeid kotte ega kohvreid
ja ta nägi pisut kummaline välja.
Naine ei saanud isegi aru, mida ta teeb,
aga ta vajutas pidurit ja jättis auto seisma.
Naised ei peaks üldiselt ühtki hääletajat kuskilt peale võtma,
kuid nii ta siiski tegi.
Hääletajast meesterahvas istus tagaistmele
ega lausunud sõnagi
ning naine mõtles, kes küll see kummaline reisija on?
Kuniks korraga naine nägi,
kuidas selle mehe käte vahele ilmus pikk trompet.
Mees hoidis seda oma huultest u 1 cm kaugusel.
Naine aga mõtles: "Kust see trompet veel tuli?
Kuidas see veel võimalik on?"
Ja siis see mees hakkas rääkima, öeldes: "Kui ma puhun seda trompetit,
siis sa näed, kui lähedal see on mu huultele.
Kui see aga puudutab mu huuli, on Jeesuse tagasitulek väga lähedal."
Ja siis korraga oli see mees kadunud.
Naine oli täiesti šokis.
Ta jättis auto seisma
ja uuris, ega mees end kuskil autoistme taga peida?
Kuid seal polnud kedagi ja naine oli täiesti šokis.
Ta käis kiirtee ääres edasi-tagasi ja mõtles: "Ei või olla! Ei või olla!
Kuhu see mees ometi kadus?
Ta ju istus mu autos koos oma trompetiga
ja nüüd teda enam pole!
Ma ei saa üldse aru, mis toimub!"
Ja siis sõitis temast mootorratturist politseinik mööda,
kes küsis, kas naisega juhtus midagi?
Naine ütles: "Te kindlasti ei usu mind, aga see on see, mis juhtus."
Ma ei mäleta nüüd enam täpset arvu, aga politsei polnud üldse üllatunud,
vaid ütles: "Te olete täna juba viies inimene,
kellega midagi sellist on juhtunud."
Mõelge!
Jeesuse tulek on nii lähedal
ja seetõttu peab ka ärkamine olema nii lähedal.
Meie oleme tule kandjad.
Kui meie ei kanna ärkamise tuld ja kui meie tõrvikud ei põle,
siis kuidas uskmatud saaks üldse seda tuld näha?
Meie oleme need, kelles peaks põlema Jumala tuli.
Meis peaks olema see sama kirglikkus,
mis laseb imedel sündida.
Meile on juba antud kogu täispakett,
sest Piibel räägib imedest, uutes keeltes rääkimisest
ja haigete peale käte panemisest, nii et need saavad terveks.
Kui sa saad usklikuks ja Püha Vaimuga ristitud,
saad sa Jumalalt nö täispaketi,
millega minna iga päev kui tööle.
Võib-olla sa ei vaja täna evangeeliumi kuulutamise andi,
kuid järgmine päev juba vajad,
haarates selle järele oma "tööriista kastist".
Võib-olla sa ei vaja täna prohvetliku kõnelemise andi,
kuigi tea, et ka sina võid prohvetlikult kõneleda.
Isegi, kui see pole su peamisi ande.
Kui naaber tuleb täna või homme su juurde
ja kurdab kohutava peavalu üle,
siis sa ei saa talle öelda: "TV7's on üks saade,
kus keegi kõneleja palvetab su eest 3 päeva pärast
ja sa saad terveks."
Ei! Sina oled see, kes sa paned oma käed haige peale
ja ütled: "Saa terveks Jeesuse Kristuse nimel!"
Sina ei vastuta selle eest, kas inimene saab terveks või mitte,
sest sina pole imede kordasaatja, vaid Jeesus on see.
See on Tema töö.
See ei tähenda,
et sinust ei võiks saada uus Benny Hinn või keegi teine.
Kuid kui sa kunagi ei alusta kuskilt,
ei saa sa ka teada, on see su and või mitte?
Kas pole nii?
Hakka kuskilt pihta!
Me kõik võime rakendada neid ande,
kuid samas see ei tähenda, et need kõik on su teenimisannid.
Kui aga hakkad midagi tegema, siis ehk sellest saab su teenimisand?
Kui inimesed hakkavad massiliselt usklikuks saama,
pole võimalik neid kõiki vaid pastori juurde suunata,
sest tema üksi ei jõua nende eest hoolt kanda.
Sul on ka oma osa teha.
Kui me ei tee kunagi suud lahti, et kuulutada evangeeliumi
ja just nimelt väelist evangeeliumi,
siis sa ka ei tea, kuidas see toimiks
ja poleks ka kedagi, kes kuulutaks evangeeliumi.
Sel juhul sa ei teagi,
kas sinust võiks saada mõni uus evangelist.
Ometi peab keegi seda tegema,
mistõttu hakka pihta ja vaata, on see su and või mitte?
Või võib-olla sul on teatud motiveerivaid ande?
Võib-olla oled aldis teenima teisi või sul on andmise and.
Võib-olla oled hea organiseerija.
Need kõik on motiveerivad annid.
Mitte kõik meist ei pea minema tänavaile evangeeliumi kuulutama.
See polegi kõigile.
Minuga oli tänaval kaasas inimesi, kes hakkasid oksendama.
Nad lihtsalt ei pidanud sellele vastu.
Mitte kõik ei ole misjonärid-kuulutajad või pastorid.
Kuid igaühele on siiski antud oma teenimisand, millega teenida.
Kasvõi oma sõprugi.
Meile on antud and teha nö ristitööd
ja tõsta kõrgeks Jeesust Kristust.
Olla kui ülestõusmise tõrvikuks,
et pime maailm võiks näha Jumala väge.
Kui iisraellased läksid üle Jordani, et siseneda tõotatud maale,
siis see ei juhtunud mööda minnes, vaid nad pidid vallutama selle maa.
Nad pidid vallutama selle maa, tehes seda läbi võitluse.
Nad pidid vallutama selle endale.
Olles aga Jumala kaastöölised, see ka õnnestus.
Sinagi oled Jumala kaastööline.
Olukorra kohta, kus midagi ei toimu, on Piiblis, Hesekieli 12:22 öeldud:
Inimesepoeg, mis kõneviis see teil on Iisraeli maal,
et te ütlete: Aeg venib pikale ja kõik nägemused lähevad tühja”?
See viitab sellisele isikule ja usklikule,
kes ei tee kunagi midagi.
Võib-olla sa oled saanud mõne prohvetliku sõnumi
ülesande kohta, mida pead täitma.
Ehk on Jumal ise sind kõnetanud või julgustanud
kas mõne unenäo või nägemuse kaudu.
Võib-olla oled näinud midagi Jumala Sõnast,
aga kui sa kunagi ei tee midagi ja istud vaid oma kiiktoolis,
siis sa ka mandud sinna.
Võid kiikuda seal kasvõi elu lõpuni
ja korrutada endale: "Mul on kõik 9 armuandi.
Küll on ikka tore! Lausa suurepärane!"
Kui sa aga neid kunagi ei kasuta, siis mis tolku neist on?
Aeg venib pikale ja kõik nägemused lähevad tühja.”
Kõik need Jumala lubadused.
Enne, kui Jumal annab sulle mõne teenimisülesande,
pead läbima kui tulekuumuse.
Su lihalik loomus saab korraliku lihvi.
See on sama kui saia küpsetamisega, mis võib ahjus veidi kõrbema minna.
Nii ära ka imesta selle kuumuse üle, mida oma elus tunda võid.
Olen kohanud mitmeid usklikke, kes on öelnud,
et see viimane aasta on olnud täiesti kohutav nende jaoks.
Kohe täiega kohutav!
Nad on kogenud kõikvõimalikke probleeme.
Kuid ehk koolitatakse sind just selle ülesande tarvis,
mis tõuseb ootamatult esile, kuna aega ei ole enam palju.
Aega ei ole enam palju.
Hesekieli 12:23 lõpus on öeldud:
"Ligidal on aeg ja kõigi nägemuste täitumine."
Lugedes kogu peatükki saad ka aru selle tervikmõttest.
Kuid vaatame veel korra iisraellasi,
kes on kui kuvandiks sellest, mis ka meiega elus toimub.
Iisraellased olid harjunud kõrbes nägema kõike oma silmaga.
Jumala ligiolu oli koguaeg nendega ja nad tundsid ning nägid seda.
See oli kui neid ümbritsev turvapakett,
kus kõik tugines nägemisele ja mitte usule.
Kõik toimis ilma nendepoolse panuse ja usuta.
Niipea, kui nad hommikul silmad avasid,
nägid nad juba nö suunanäitajat
ja nad ei pidanud ise nuputama, mis suunas peaks minema?
Neil oli kui oma suunanäitaja, mis ütles: "Minge siit 800 m edasi.
Ringteel valige teine väljamineku tee ja hoidke sealt vasakule
jätkates sealt 1 km jagu edasi."
Nii lihtne see nende elu oligi.
Kuniks korraga ööpimedust valgustav valgus kadus
ja pilve-GPS ei toiminudki enam.
Kogu nende kerge elu oli kadunud
ja kui nad üle Jordani läksid, pidid nad rakendama omaenda usku.
Just nii nagu meiegi.
Me ei näe kõike.
Meil pole mingit erivalgust valgustamas me teed.
Oleks see alles lihtne, kui iga usklik kiirgaks kui valgusallikas
või kui nende pea kohal helendaks midagi.
"Näe, seal läheb üks usklik ja seal teine.
Vaata, seal helendab midagi ja seal samuti.
Lähme vaid selle järgi."
Kuid see pole nii, sest kõik tugineb vaid usule.
Meil pole pilve, mis teed näitaks,
kuid meil on Püha Vaim, kes meid juhib
ja me peame vaid õppima järgima Tema juhtimist.
Kui iisraellased ekslesid kõrbes, oli Mooses see, kes neid juhtis.
Mooses oli see, kellele õlule võis kõik heita
ja kes oli kui vahemeheks Jumala ja inimeste vahel.
Ühtlasi võisid nad igal hommikul süüa rõõmsasti mannaputru.
Nad ei pidanud isegi toidu pärast muretsema,
sest manna ootas vaid kokku kogumist.
Mul oli üks raamat, mis oli vist 50'ndatel välja antud.
See rääkis arheoloogilistest uurimustest
piibliaegsete sündmuste kontekstis.
See oli väga huvitav raamat,
kuna seal püüti mõistuse abil selgitada
kõiki Moosese-aegseid imesid, mis on kirjas viies Moosese raamatus.
Nii näiteks oli seal lahti seletatud Moosese põleva põõsa kogemus.
Seal väideti, et see põõsas ei põlenudki,
vaid õhtupäike lihtsalt paistis selle põõsa peale teatud nurga alt.
Lisaks sellele olnud see põõsas täis imeväikesi kiirgavaid putukaid.
Tuhandeid kiirgavaid putukaid, kelle peale päike paistis
ja kes liigutades tekitasid kui põleva põõsa efekti.
Lugesin seda kõike suure hämminguga
ja mõtlesin, et hoopis see oleks üks suur ime,
sest ma pole iialgi kuulnud, et putukad räägiksid.
Sest sel juhul pidanuks need kiirgavad putukad ütlema:
"Mooses, Mooses!"
ja nad pidanuks ka teadma kogu Iisraeli ajalugu.
Nii palju siis neist arheoloogilistest leidudest.
Usk nõuab usku üleloomulikkusesse
ja usklik peaks elama üleloomulikku elu.
Üleloomulik elu peaks olema loomulikum
kui loomulik elu.
Üleloomulikkus on pidevalt me ümber ja me peaks sisenema sellesse.
Palugem, et Jumal avaks meile me vaimulikud meeled,
nii nagu meil on ka loomupärased meeled.
Et Jumal avaks me silmad
nägema üleloomulikkust ja Jumala maailma.
Et tajuksime ära üleloomulikke lõhnu ja maitseid.
Nagu osad on öeldud, et nad on tundnud Kristuse lõhna,
nõnda nagu vahel on ka hingevaenlase lõhn tuntav.
See teema kuulub vaimude eristamise anni juurde.
Kui me vaid näeks kõiki neid üleloomulikke asju!
Samas aga taandukski kõik vaid nägemisele.
Kuid palugem, et Jumal avaks meile selle valdkonna.
Usun, et Jumal teeb seda hea meelega ja heldesti.
Me ei vaja mingit vahemeest nagu Mooses seda oli,
vaid me vajame Püha Vaimu ja Tema ristimist.
Lisaks sellele ka kõiki armuande, mille Jumal on meile andnud.
Me ei vaja neid enam taevas.
Seal pole vaja enam küsida, kas kellegi põlv valutab.
Taevas pole ühtki haigust,
mistõttu kõik me annid on mõeldud maa peal kasutamiseks.
Kuid vähemalt läänemaailma inimene on harjunud liigse mugavusega.
Kõik tundub nii iseenesestmõistetav
ja millegi puudumist ei osata enam hinnata.
Meile tuuakse kõik kätte.
Kuid mõelda vaid, et iisraellaste riided ei kulunud seal kõrbes ära!
Ka nende jalatsid ei kulunud ära.
Naiste jaoks võis see olla muidugi raske,
sest vahel on ju ikka tore kanda erinevaid riideid, kas pole?
Psalmid 78:14-19 on öeldud:
"Ta juhtis neid päeva ajal pilvega ja kogu öö tule valgusega.
Ta lõhestas kaljud kõrbes
ja jootis neid otsekui suurtest ürgveevoogudest.
Ta pani vulisema veesooned kaljust ja vee voolama nagu jõed.
Siiski nad tegid ikka edasi pattu tema ees,
tõrkudes kuivas kõrbes Kõigekõrgema vastu.
Nad kiusasid Jumalat oma südames, nõudes toitu oma himu järgi,
ja nad rääkisid Jumala vastu,
öeldes: Kas Jumal suudab katta laua ka kõrbes?"
Igaüks neist oli kindlasti õnnelik, kui nad lõpuks tõotatud maale jõudsid,
kuid samas kadus sellega "tasuta roog" nende laualt
nagu ka mitmed muud hüved.
Nüüd tuli ise hakkama saada.
Usun, et alles siis nad mõistsid,
kui hästi neil oli tegelikult seal kõrbes kõik olnud.
Kui inimene elab pidevalt vaid stabiilset elu, kus kõik on hästi,
siis ta ei oska enam hinnata seda head, mis tal on.
Seetõttu me vist vajamegi vahel ka künklikumat teekonda,
mille käigus kukkuda isegi sügavasse orgu.
See polnud kindlasti Jumala algne plaan,
sest paradiisis oli kõik täiuslik,
kuid isegi see ei rahuldanud Aadamat ja Eevat.
Me peame vahetama oma maise mõtlemise
vaimse mõtlemise vastu.
Nii nagu iisraellased pidid seda tegema.
Sest usk ei olnud enam nähtav.
Meie jaoks pole usk olnud kunagi nähtaval kujul,
mistõttu me olemegi pidanud vaid uskuma,
mida Jumala Sõna ütleb.
Mida Tema kirjapandud Sõna ütleb.
Peame vahetama oma piiri peal kõikuva usu
tõelise usu vastu, milleks Jumal on meid algselt loonud.
Seetõttu ongi vaimne mõtteviis nii oluline,
isegi, et see ei vasta igakord me maisele loogikale.
Keegi pole võimeline mõistma Jumala mõtteviisi.
Kõik pole alati loogiline,
mistõttu ära jää selle taha kinni, kas miski on võimalik või mitte,
sest Jumala jaoks on kõik võimalik.
Ristiusk liikus 1. sajandil väga võimsalt edasi
ja seda just nimelt tänu üleloomulikele nähtustele.
Jumal ei ole sellest ajast saati muutunud!
Ta on alati üks ja see sama.
Piibliski on öeldud,
et Jumal on see sama igavesest ajast igavesti.
Ta on seda alati ja igavesti.
Esimesed usklikud liikusid tohutu väega edasi.
Sa ei saa varjuda omaenda õpetuslike arusaamade taha,
sest sel juhul saab sinust tapvalt tasane ja surnud usklik.
Jumala Püha Vaim tuli äratama selliseid surnud usklikke,
mistõttu ärka üles, kui magad!
Tõuse oma tugitoolist ja hakka liigutama!
Kadunud hinged on ootel, mistõttu hakka tegutsema!
Saak vajab kokku kogumist ja sul on oma osa selles.
Islamiusk vallutab täna maailma nii et silm ka ei pilgu,
samal ajal kui kristlased lihtsalt magavad.
Kui usklikel on Jumala seaduste vastane suhtumine,
oleme kaugel sellest algupärasest usust,
mida Jeesus tahab, et omaksime.
Apostlite teod 17:6 on öeldud:
"Aga kui neid ei leitud,
siis nad vedasid Jaasoni ja mõned vennad linna ülemate ette
ning hüüdsid: Need, kes kogu maal rahutusi tekitavad,
need on ka siia tulnud."
Mullegi on midagi sellist öeldud.
Mu jaoks aga on see lausa auasi, kui öeldakse:
Need, kes kogu maal rahutusi tekitavad on ka siia tulnud."
Mida see tähendab?
Kus iganes räägitakse imedest ja kus sünnib loovaid imesid -
kus iganes midagigi toimub -
öeldakse koheselt:
"Rahutuse tekitajad on tulnud meidki segama."
Olen ikka imestastanud, miks maailm ei jookse usu suunas
ja jookseb hoopis okultismi suunas.
Maailm jookseb pimeduse jõudude suunas,
sest inimene leiab sealt midagigi.
Usk Jumalasse aga on surnud.
Olin kord Inglismaal
ühes anglikaani koguduses.
Sealne liikmeskond oli keskmiselt 80-90-aastane.
Või mulle vähemalt tundus nii,
sest üks vanur haaras mu jaki palistust kinni,
kui seadsin end minekule
ja küsis: "Mida see noor neiu ka täna rääkis?"
Ta oli nii kurt, et ta ei kuulnud enam midagi.
See, et ta mind nooreks neiuks pidas, valmistas mulle muidugi suurt rõõmu,
aga seal koguduses ei liikunud puulehtki
ja mul oli tõesti tunne, et jutlustan keset surnuaeda.
Mul oli seal ka väike raamatulaud ja paar abilist,
kes siis informeerisid inimesi mu ingliskeelsetest raamatutest.
Paar memme läksid sealt mööda ja küsisid raamatusoovituse peale:
"Mis laud ja kus kohas?"
Nii et, isegi kui lähed karismaatilise kuulsusega kogudusse
leiad eest paiga, kus puulehtki ei liigu.
Ei juleta hüüda: "Halleluuja!" ega kiita Jumalat.
Samas kui Jumal on väärt kogu meie ülistust ja austust.
Usklikud ei julge ülistuseks isegi oma kätt tõsta.
Üks mu sõbranna oli kord ühes koguduses,
kui tõstis tagareas vaikselt ülistades ka oma käe.
Keegi teine seal koguduses ei liikunud ega liigutanud grammivõrdki.
Kui siis ülistus läbi sai,
hüüdis üks vanematekogu vend pastorile:
"Üks naine seal tagareas muudkui lehvitas käega.
Tal on kindlasti midagi olulist küsida."
Kuid mu sõbrannal polnud midagi olulist -
ta lihtsalt ülistas Jumalat.
Vat sellisesse pimedusse oleme me omadega langenud.
Et siis, kui meis ei ole Kristuse ehedat lõhna,
siis millega me üldse kadunud hingi kogudusse tõmbame?
Kui need tulevad surnud maailmast,
siis nad ei saa tulla uude surnud kohta.
Ma ei pea siinkohal mõnda konkreetset kogudust silmas,
sest selliseid kogudusi leidub kõikjal.
Kui aga me süda on täis usku,
siis rõõmutsegem sellest oma koguduses,
mõtlemata sellele, kas teised teevad sama või mitte.
Jumal on väärt kogu ülistust ja austust.
Inimesed otsivad midagi elavat okultismist ja kust iganes veel
ja uus aeg toob kaasa üha enam suuremaid pöörasusi.
Ja seda kõike vaid seetõttu,
et kristlased ei suuda pakkuda elavat ning väelist kristlust
ja Jeesuse poolt mõeldud imesid selle hukkuva maailma jaoks.
Nüüd on aeg parandada meelt ja see saab alguse sinust!
Ära oota, et su naaber peaks seda esimesena tegema!
See on sinu rida! Sina pead tegema algust!
Usun, et oled juba küllastunud sellest surnud seisust.
Mine Jumala ette ja hüüa Ta poole: "Ma tahan järgida Sind!
Tahan teenida Sind ja näha Su loovaid imesid!"
Piisavalt kaua Ta poole hüüdes hakkab Ta sulle ka andma, mis tarvis.
Andma enamat kui vaid palukesi.
Ole järjepidev ja palu, palu, palu!
Ära lepi vaid Samaaria naise palukestega.
Jumal tahab anda sulle terve leiva.
Terve leiva, sest sa oled seda väärt.
Issand, mu süda põleb Jeesusele Kristusele.
Mu süda põleb selles osas,
et Soome saab nägema loovaid imesid.
Need on juba hakanud sündima.
Paljud, paljud haiged on saanud terveks.
Mormoonid õpetavad, et saatan ja Jeesus olid vennad,
kuid see pole tõsi.
Jeesuse kuninglikkus ei kuulu mitte ühelegi teisele.
Tänu Jumalale!
Paulus õpetab Piiblis väga selgelt, et Jeesus on kõige looja.
Ta on üle inglite ja saatana.
See on kirjas Koloslastele 1:15-16.
Seal on öeldud: "Tema on nähtamatu Jumala kuju,
kogu loodu esmasündinu,
sest tema läbi on loodud kõik, mis on taevais ja maa peal,
mis on nähtav ja nähtamatu,
olgu troonid või ülemused, olgu valitsused või meelevallad -
kõik on loodud tema läbi ja tema poole."
Enam selgemini ei annakski seda öelda.
See on täiuslikumast täiuslikum
ja nii ei saa kunagi väita, et saatan ja Jeesus on vennad
ja nende vahel käib mingi taevane võitlus.
Jeesus Kristus on alati olnud ja saab alati olema.
Tahan järgmisel korral jätkata kõigi imeliste asjadega,
mida olen kogenud ja teada saanud.
Imelised asjad!
Nii et jätkame siis järgmine kord.
Jumala imelises maailmas sünnib pidevalt imesid.
Ja seda mitte vaid Aafrikas või Aasias, aga ka me koduses Soomes.
Neid imesid on selgi suvel sündinud.
Kui vaid mõnigi kogudus avaks oma südame sellele loovusele
ja neile loovatele imedele,
hakates liikuma neis.
See ei eelda midagi enamat kui vaid haigetele käte peale panemist
ja ütlemist: "Ole terve Jeesuse nimel!"
Siis hakkavad ka asjad sündima.
Ja kui need ei sünnigi kohe, ära anna alla, vaid jätka!
Jätka!
Tõlge: Anne-Ly Raukas