ÄRKAMISE TOOJAD Apostellik kuulutus
Tere head sõbrad!
Mina olen Anne Miettinen
ja oleme rääkinud selle saate eelnevates osades sellest,
mis on ärkamine.
Erinevatel inimestel on ärkamisest muidugi oma arusaam,
kuid ma püüan avada seda teemat erinevatest vaatenurkadest.
Hinnates ärakmisi, on üks väärarusaamu selle kohta see,
et koguduse kasv ja selle tervis on omavahel võrdelises seoses.
Võrdlusena sellele vähki haigestuv inimene,
kes vähi levides sureb.
Samuti ka, kui inimene kasvab ja nö laieneb
ja muutub hästi, hästi kogukaks,
siis temast saab rohkem kui vaid ülekaaluline.
Ehk siis, ka kogudustel on võimalus kasvada ülisuurteks,
saades seeläbi nö megakogudusteks.
Ühtlasi võib raha eest osta, mida iganes,
kui oled nutikas turundaja
ja sul on ka värvilist, mille eest maksta.
Nii võid kutsuda kõnelema briljantseid kõnelejaid,
kes tõmbavad kaasa suuri rahvahulki.
Kutsuda kõnelema kuulsaid, vaimulikke superkõnelejaid
ning esinema kuulsaid poplauljaid, kes laulavad vaid paar laulu,
kuid kelle esinemise peale seisab rahvas järjekordades
ja täidab kogu saali.
Võib ju ka luua kristlikke golfiklubisid ja purjetamisseltse.
Või panen ma siin praegu segast? Vaevalt küll.
Sest see kõik vastab tõele.
Ma ehk ei tea nii täpselt, kuidas Soomes nende asjadega on,
kuid Austraalias on küll nii,
et kui vaid lisad mingi asja ette "vaimulik",
siis see ei tee seda asja veel tingimata vaimulikuks.
Golfi võivad ju mängida nii kristlased kui paganad,
mistõttu ma ei usu,
et mõni golfiklubi võiks olla vaimulikuna midagi erilisemat
kui maine golfiklubi.
On tõsi, et inimesed igatsevad nö gladiaatorite järele
nagu need vanasti eksisteerisid.
Öeldakse ju lausa, et rahvas tahab näha verd.
Ja gladiaatorid ju heidetigi lõvide ette söödaks.
Rahvas igatseb programmi järele
ja see on ka see, mis tõmbab inimesi nendesse megakogudustesse.
Kuid see ei viita veel tingimata ärkamisele.
Tuhanded inimesed ummistavad kogudusi,
et saada osa mingist programmist või vaimulikust jõukatsumisest.
Eks vaimulikke poksimatše ja kulturismi võistlusigi
ole aset leidnud.
Kuid see pole veel märk sellest, et Püha Vaim seal liiguks.
Pigem on lihtsalt inimesed saadud liikuma.
Nii nagu rahvas hõiskas Jeesusele palmipuu pühade ajal,
lehvitades oma iidolile palmiokstega.
Kuid vaid nädal hiljem huilgas see sama rahvahulk:
"Lööge Ta risti! Lööge Ta risti!"
Johannese 6:66 on öeldud:
"Seepeale lahkusid paljud ta jüngritest tema juurest
ega käinud enam koos temaga."
Järele jäi vaid 12 jüngrit.
Apostlidki tundsid end sageli hüljatutena
keskkondades, kus nad liikusid.
Nad lihtsalt aeti ära, kuna nad kuulutasid evangeeliumi.
Apostlite teod 19:29 on öeldud:
"Ja terve linn hakkas mässama ja nad sööstsid üksmeelselt teatrisse."
Salm 32: "Ühed karjusid nüüd üht, teised teist,
sest rahvakogu oli segaduses,
suurem hulk ei teadnudki, misjaoks nad olid kokku tulnud."
Ehk siis, apostlid pöörasid kogu selle paiga peapeale.
Mul on lausa hea meel, et isegi mu kohta on kord öeldud:
"Jälle kogu see rahva ülesõhutaja tuli meid siia segama."
Nii teadsin, et olen igati õiges kohas ja igati õigel ajal
ning Jumal on koos minuga.
Evangeeliumi kuulutajad olid ohus ja neid süüdistati mässu tekitamises.
Seda kõike tänu ühele mehele, kes õhutas rahva seas üles viha.
Selleks oli hõbesepp Demeetrios,
kelle ebajumalakujukeste äri hakkas kokku kuivama
ja kes tekitas oma vihaga kui suure metsapõlengu.
Metsapõlenguks pole ju rohkem tarvis kui vaid ühte tikku ja selle tõmbajat.
Nii piisab ka kuulujuttudeks vaid ühest valest
ja see levib kui kulutuli.
Isegi, kui tegu pole tõega.
Ehk siis, tahan öelda,
et ärkamine ja rahvas ei käi mitte alati käsikäes
ja mõni tundmatu pastor ühes väikese järgijate pundiga
võib olla igati võrdväärne mõne tuntud megakogudusega,
kes tõmbab rahvast ligi maailmakuulsate kõnelejatega.
Väikestes puntides võib toimuda sama palju Püha Vaimu imesid
ja seda nö kvaliteedis alla andmata,
mistõttu rahvaarv ei ole määrav.
Tugevatele alustele rajatud misjonitöö kusagil kaugetel maadel
ja sügavates džunglites
võib olla samamoodi ärkamise koht nagu seda on 1000-liikmeline kogudus
Kõige olulisem on jüngerdamine
nagu olen seda ka eelnevateski saadetes maininud.
Isegi, kui saaksid vaid ühe hinge päästetud,
siis oluline on see, et see üks hing püsiks elu lõpuni usus.
See on see mõõdupuu ja asja iva.
Mitte see, et saad 100 inimest päästetud,
kuid mõne aasta pärast pole keegi neist enam usklik.
Ma ei ütle, et me ei võiks
pöörata tähelepanu koguduse kasvule.
Kogudused on kutsutud kuulutama Jumala Sõna
ja levitama evangeeliumi sõnumit kõikvõimalikel eriviisidel
ja võimalikult paljudele.
Kui teha seda kõike aktiivselt, viies täide Jumala sõna,
siis Püha Vaim saab tegutseda ja tuua esile oma järgijaid.
Mispeale kasvab ka kogudus.
Kuid see ei tähenda veel igat inimest, kes kogudusse tuleb,
sest küsimus on selles,
kas nende südameolukord on muutunud?
Südame muutumine on kõige olulisem;
see, et inimesel tekkiks igatsus Jeesuse järele.
See, et temast saaks tõeline Kristuse järgija
ja ta hakkaks tegema tõelisi Kristuse tegusid.
Oluline on, et inimeses toimuks nähtav muutus.
Mõtle, kui me kõik elaks välja seda muutust,
milleks Jeesus on meid kutsunud,
siis ärkamine võtaks maad nii meie linnades kui paikkondades.
Inimesed näeksid, et selles inimeses on midagi teistsugust -
temas elab Kristus, kes on võtnud kuju ta sees.
Nagu Piibliski on öeldud, et Kristus võtaks kuju meie sees.
Jumal elab meie sees.
Mu meelest on nii huvitav,
et selle tuuri ajal, mida olen nüüd siin pidanud,
jagas minuga kaasas olev evangelist, kes on vast 22-aastane, ühe loo.
Ta on pärit Norrast
ja ta läks osade oma sõpradega ühele teenistusele Hollandisse,
kus ta kohtus ühe tuntud pastoriga.
See pastor ütles,
et ta oli olnud üllatunud ühest inimesest,
kes seisis palvejärjekorras,
kuid ei julgenud minna selle pastori juurde.
Samas aga muudkui piidles seda pastorit,
mispeale see pastor mõtles, kas tal on midagi viga?
On ta habemesse jäänud mõni toiduraas või mis lugu on?
Kuniks ta läks sellelt inimeselt küsima, miks too teda nii pingsalt vaatab?
Küsis, milles asi
või kas midagi on juhtunud, et see inimene nii kartlik oli?
Mispeale see mees vastas: "Ma lihtsalt ei saa aru.
Ma näen su silmi
ja kummaski neis kahte väikest Jeesust.
Nagu terve Jeesus kummaski silmas, kes vaatas mind.
Ja ma lihtsalt ei saa sellest aru ja see tekitab minus kõhedust."
Pastor küsis, kas tegu võiks olla ilmutusega,
mispeale mees vastas, et ta ei tea ilmutustest midagi,
aga see Jeesus vaatab sealt pastori silmadest vastu.
See mõte jäi seda pastorit kuidagi piinama
ja ta mõtles, mida see küll veel tähendada võiks?
Nii läks ta palvesse ja ütles: "Selgita nüüd mulle Issand,
mida see inimene silmas pidas?
Mis mõttes see on võimalik, et oled mõlemas mu silmas nähtav?"
Jeesus vastas: "See on ju nii lihtne.
Kuna ma elan sinus, siis ma lihtsalt vaatasin aknast välja."
Nii et, nii lihtne see oligi.
Seega, ärkamise juures pole oluline mitte rahvahulk, vaid kvaliteet.
Küsimus on selles, mis laadi inimesi sa "toodad"
ja kas nende jalad on kinnitunud tugevalt
Kristusele kui oma kaljule,
et püsida usus veel aastagi pärast ja tegu poleks vaid hetkelise looga
ja hetkelise tunnete puhanguga.
Su eesmärk peaks olema teha ja kasvatada jüngreid,
kes järgivad puhta südamega Kristust
ja elavad välja kõike Piiblis öeldut.
Ehk siis, pole vahet, on seal 1 või 2 inimest
või suurem hulk inimesi,
sest iga inimene on Jumalale kallis
ja Jumal võtab meid kõiki südame tasandilt.
Kolmas valearusaam ärkamise kohta on see,
et see, mis kord põles me sees ja siis maha jahtus,
peab uuesti saama taastatud.
Ehk siis, me usume, et ärkamine toob meid tagasi selle juurde,
mida kogesime 20. aastat tagasi usklikuks saades
ja Püha Vaimuga täitudes.
Arvame, et see kõik peaks uuesti ellu ärkama.
Kuid see mõtteviis on omamoodi ohtlik,
sest tähelepanu läheb sellele, kes me kord olime
ja mitte sellele, kes Jumal tahab, et oleksime täna.
Usuelu tähendab pidevat arengut ja edasi liikumist.
Kui aga vaatame kahetsusega tagasi ja mõtleme:
"Tookord olin nii julge edasi liikuma ja Jumala Sõna kuulutama,
kuid täna pole see enam üldse nii."
Ehk siis, sa rajad oma usu vanadele kogemustele,
mida kogesid tänu Pühale Vaimule
ja soovid, et võiksid kogeda seda jälle.
Kuid vaatame, mida Piibel selle kohta ütleb,
sest peame alati vaatama seda, mida Piibel ütleb.
Filiplastele 3:13-14 on öeldud,
"Vennad, ma ei arva endast, et ma selle olen kätte saanud,
ühte aga ma ütlen:
Ma unustan kõik, mis on taga, ja sirutun eesoleva poole,
ma püüdlen sihtmärgi poole,
Jumala üleva kutsumise võiduhinna poole Kristuses Jeesuses."
Ehk siis, inimene areneb oma usuteekonna jooksul.
Hoia Püha Vaimu tuli endiselt põlemas,
kuid kindlasti oled elukogemuste kaudu
ammutanud ka uut tarkust.
Asjade kaudu, millest Jumal on lasknud sul läbi minna
või mis on ehk sust' endastki tingitud.
Me ülesanne on muutuda üha enam Kristuse sarnaseks
ja õppida kõigest, mis me elus on toimunud.
Kui ma usklikuks sain, ei teadnud ma Piiblist suurt midagi.
Vanast Testamendist veel, aga Uuest mitte midagi.
Nii valisin lihtsalt huupi Piibli kirjakohti - mis sõrme alla jäi,
lubades Jumalale, et teen täpselt seda, mis seal kirjas.
Mõtlemata vähimalgi määral, mis sealt tulla võiks?
Olin vaid õnnelik, kui sealt ei tulnud kohta:
"Mine ja tapa end ära!"
Või: "Hüppa mäe otsast alla!"
Pigem tuli sealt: "Mine ja kuuluta kogu maailmas
ja tee haiged terveks!"
"Ahhha! Või siis seda pean tegema?"
Ja kuna tuli põles mu südames,
läksingi tänavatele ja küsisin inimestelt:
"Võin ma palvetada su eest?"
või: "Kas sa usud Jeesusesse?", mispeale vastus oli alati: "Ei usu."
Küsisin siis: "Saaksin ma vähemalt õnnistada sind?",
mispeale kuidagimoodi oldi sellega nõus.
Küsisin ka, kas keegi on haige
ja kas võin paluda nende haiguste pärast,
et nad võiks saada terveks.
Jumal oli nii armuline,
et Ta tervendaski haigeid mu palvete peale.
Kuid ma ei tahaks enam pöörduda tagasi sellesse aega,
kuna olin ebaküps ega mõistnud, kuidas Jumal tahab mind kasvatada.
Olin isekas ja mina-keskne, kuid arenesin sealt edasi.
Isegi, et vahel tuli ette ka nö kuivemaid perioode,
kus mõtlesin, et ma ei tunne midagi ja kus küll Jumal on?
Kuid Jumal seadis need mulle kui kasvuaegadeks,
et otsiksin Tema Sõna ja Teda kogu südamest
ega toetuks liiga palju oma tunnetele.
Tunded on väga head,
kuid me ei saa jääda vaid nende tasandile.
Ma pidin kasvama Jumala Sõnas ja mõistma,
et kuidas iganes ma ka ei tunneks või üldse midagi ei tunneks,
ma ei saa tegutseda oma tunnete põhjal.
Nii öeldakse siin Filiplaste kirjaski,
et peame unustama selle, mis on olnud ja jäänud selja taha
ning sirutuda selle poole, mis on ees ja alles ootel.
Ehk siis, liikuda oma võiduhinna suunas.
Ära saa minust valesti aru -
on tõeliselt võrratu kogeda Püha Vaimu puudutust
ja näha taevalikke asju sündimas.
Oleks ju lausa imeline,
kui saaksime pidevalt taevalikke ilmutusi
ja hõljuksime pidevalt 7'ndas dimensoonis.
Või kogeda, kuidas peaingel Miikael tuleb ja ütleb:
"Anne, mul on sulle sõnum."
Kuid Jumal pole seda mõelnud me igapäevaseks kogemuseks.
Ühtlasi olen mõistnud, et kui ingel peaks tõesti ilmutama end,
siis tal on ka tõsine sõnum, mida meiega jagada.
Olen vaid mõned korrad elus kogenud midagi sellist üleloomulikku,
tajudes, et midagi tõsist on toimumas,
kui Issand oma sõnumitooja juba selliselt läkitas.
Kas siis hoiatama või teatud asju tegema.
Samas aga olen kogenud ka tröösti,
teades, et need inglid on olemas mu jaoks
ja mis iganes ka ei toimuks, Issand kannab mu eest hoolt.
Immed ja tunnustähed on mõeldud muidugi uskmatuile.
Oman Fidži kogemuste põhjal palju näiteid selle kohta,
kuidas imed tõmbavad inimesi kogudusse.
Mulle väga meeldivad Polüneesia inimesed,
kes on väga nõtked ja tantsulised
ja kelle ülistus on seetõttu samuti selline - selline õrn ja hõljuv.
Nad on sellised lillelapsed, kes jätavad paljud asjad homse peale,
muretsemata suurt palju tänase pärast.
Kuid siis andis Issand mulle hindud.
Pool Fidži rahvastikust on hindud, kes on raskem kontingent.
Mul polnud sinna minnes aimugi, millise majutuspaiga ma saan.
Olin valmis kõigeks, nii et, selles mõttes polnud vahet.
Kuid mu Fidži sõbrad olid broneerinud mulle
kogu ühe hotelli tiiva
ja ilusa suure toa sealt.
Mõtlesin: "Wau, mida see veel maksma läheb?
On mul üldse raha selleks?"
Kuid see polnud üldse küsimus.
Niipea, kui olin end sisse seadnud, helises telefon ja tuli esimene klient.
Kuna tegu oli hotelli enda töötajaga, said nad sinna toa tasuta.
Seejärel tuli veel teisigi kliente, kes kõik vastu võeti.
Kuid see esimene klient - noor Fidži naine,
tuli mu juurde hingehoidu ja valas oma südame välja mu ees.
Ta oli mõne aasta olnud usklik ja elanud väga rasket elu.
Mees oli ta maha jätnud ja ta kasvatas üksi oma poega,
nii et hakkamasaamine oli üsna raske.
Ta ütles, et fidžilased saavad alati perekondade kaupa kokku;
nende suguvõsad hoiavad väga kokku.
Olgu siis sünnipäevad, pulmad, matused või muud lood.
Kuid igakord, kui ta neile läks, pöörasid kõk sugulased talle selja.
Keegi ei tohtinud temaga rääkida, kuna ta oli reetnud hindu usu.
Ta ütles, et ta pojal on probleem.
Poeg on ametilt kokk ja soovib leida tööd,
kuid kogu saarelt pole seda võimalik leida.
Ta küsis, kas võib tuua oma poja eestpalvele,
et uskuda üheskoos Jumalalt seda tööpaika.
Nii olin siis valmis palvetama selle poisi eest.
Ta poeg ei olnud usklik ja oli üsna skeptiline kogu loo suhtes.
Küsisin ta käest: "Usud sa, et Jumal võib anda sulle töökoha?
Ja kas hakkad usklikuks, kui selle töö leiad?"
Jumal on imede Jumal. Ta ainuüksi ei tervenda,
aga Ta kannab ka hoolt me majandusasjade eest.
Poiss noogutas ja ma palvetasin ta eest.
Järgmine päev tuli ta ema tagasi ja ütles: "Mu poeg leidis tööd!
Ta ootab väljas."
Ta tõi oma poja sisse
ja ma sain palvetada ning juhtida ta Kristuse juurde.
Nii et, Jumal tegi sellise ime.
Järgmisel päeval tõi see naine ühes teises kohas
oma uskmatu õe kaasa, kes oli tõsiselt haige.
Me palvetasime ta eest ja ta sai terveks.
Järgmisele teenistusele võttis too õde nende venna kaasa,
öeldes, et tegu on raske juhtumiga, kuna nende vend on nõid.
Väga tuntud nõid kogu saare peal.
Siis nägin ka seda sünget noormeest istumas kirikupingis.
Pidasin äratusjutluse,
mispeale õde togis oma venda ja õhutas teda altarile minema.
Püha Vaim ilmus kohale
ja andis mulle õiged sõnad, mida sellele nõiale öelda.
Ta hakkas lahinal nutma
ja ma küsisin, kas ta sooviks hakata järgima Jeesust Kristust?
Ta mõtles hetke, mispeale ütlesin, et tal pole kaotada mitte kui midagi.
Ta nuttis ja ütles:
"Ma ei saa aru, mis toimub, aga mu südames toimub midagi."
Palvetasin ta eest,
ta nuttis jätkuvalt ja ütles,
et on valmis võtma Jeesuse vastu oma ellu.
Samas ütles ta, et midagi lahkus ta seest.
Ta sai ilma suurema kärata täiesti vabaks nõiduse vaimust.
Ehk siis, tänu ühe inimese usklikuks saamisele
ja tänu sellele, et Jumal vastas ta pojale,
sündis see, et selles suguvõsas tekkis ahelreaktsioon.
Suguvõsa oli kõigest hoolimata jälginud seda naist.
Imed ei pea alati väljenduma tervenemiste näol,
vaid võivad alata kõige pisematestki asjadest.
Piisas vaid ta julgest sammust ja ärkamine tabas ta peret.
Seegi on ärkamine.
Ärkamine ei sünni vaid kogudustes, aga ka peredes.
Pealegi läks see sealt edasi,
sest teisedki kuulsid kõigest toimuvast
ja mõtlesid: "Mul on selline ja tollene mure."
Jumal oli ustav selles loos,
sest Ta tahtis avada nende fidžilaste südamed.
Mulle meeldivad sealsed hindud - nad on äärmiselt kenad ja huvitavad.
Nii et, ärkamisi võib olla erinevaid
ja kindlasti on su palveid oma kodumaa pärast kuulda võetud.
Võimalik, et oled kogenud teatud takistusi ja võitlusi siin-seal
ning teatud põikpäisust ehk valitsusegi tasandil.
Kuid ma usun, et kogu see lugu on siiski kontrolli all
ja isegi, et sa ei näe veel seda kõike, mis saab sündima,
siis taevase sfääri köögi poolel on need asja juba sündinud.
Nii et, jätka aga palvetamist,
kui Jumal on selle su südamele pannud.
Kui küsimus pole vaid suu soojaks palvetega,
kus vaid mööda minnes palud, et su maa võiks terveneda
ja et kogudus kasvaks.
Kui need palved aga lähtuvad me südamest,
siis Jumal ka kuuleb neid.
Me vajame iseendasse ja oma kogudustesse elu,
et me ei peaks oma kogudustele pidevalt kunstlikku hingamist tegema.
Jumal on imeline!
Usk ei tohiks olla kui pidev esmaabi.
Olen saanud kuidagi sellise pildi,
et koguduse rahvast peab pidevalt kui elule pumpama;
neid peab elustama ja kunsthapniku abil elus hoidma,
et nad ometi jaksaks edasi liikuda.
Ülistuses peitub samuti tohutu vägi ja sa võid täiesti üskinda ülistada,
sest Issand on kõikväeline.
Ühtlasi on ülistus miski, mida saatan ei talu.
Eks me kõik ole kogenud teatud põuaaegu oma elus,
kus esimene tuli ja innukus, mis me sees põlenud,
hakkab vaikselt vaibuma.
Me arvame, et oleme endiselt tulised, samas kui hakkame vaikselt jahtuma.
Kaamelgi kannab kõrbes veevarusid,
kuid kui neid vahepeal ei täiendata, saab see vesi otsa.
Nii peame meiegi käima end Püha Vaimu juures tankimas,
kandes teda enda sees.
Sest sa ei tea kunagi, mil Teda kõige enam võib vaja minna.
Ehk siis, ole varustatud vajaliku "veega".
Elutempo ja kiirus võivad tabada sind kui liivatormina,
tõmmates sind neisse tormidesse kaasa.
Tööpingedki hakkavad kuivatama su veevarusid.
Kui Austraalia rannikul toimus ärkamine,
hakkasin ka mõistma, mida uuenemine tegelikult tähendab.
Ehk siis, inimsed süttisid igal jumalateenistusel.
Nad isegi ei kuulunud sinna kogudusse,
kuid nad võtsid sealt selle tule kaasa ja viisid selle oma kogudustesse,
nii et, see ärkamine levis ka ümberkaudsetesse paikadesse.
Usklikud käisid end uuendamas seal,
kuigi sealne kogudus kasvas samuti.
See ärkamine toimus ühes väikeses koguduses,
kuid inimesed tulid sinna nö oma ämbreid täitma,
viies edasi seal kogetud sütitust.
Osa inmesi olid nii näljased Püha Vaimu järele,
et nad sõitsid sinna lausa 3h teekonna kauguselt.
Mina aga jätkasin selle "ärkamise vee" jagamist
omagi teenistustel,
küsides kord ühelt abielupaarilt, kust nad pärit on?
Nad ütlesid, et elavad 5h sõidu kaugusel.
Küsisin, kas nad jäävad sinna ööseks,
mispeale nad ütlesid, et ei ja et nad sõidavad pärast jälle tagasi.
Vot see on vaimulik nälg!
5h teekond on ikka pikk maa, mida autoga sõita.
Kuid tänu Jumalale, et taolisi "näljaseid" leidub
ja küllap neid leidub igal pool mujalgi,
mistõttu hoidke aga oma vaimuleeki põlemas.
Nii püsite ka Jumala allikate ligi.
Issand, puuduta oma rahvast!
Puuduta oma rahvast ühe võimsa leegiga,
et nad võiks süttida põlema Sinu Vaimu tulest.
Nii, nagu varasemaltki on ärkamisi olnud.
See on see, mida olen palunud ja lootnud.
Samas, ära mõista hukka inimesi, kelle sees ei põle seda Vaimu tuld.
Ka mitte iseennast, kui see sinu sees ei põle.
Lihtsalt palveta ja ürita täituda Püha Vaimu ja väega,
sest selles peitub sinu elu ja allikas.
Tänu Jumalale, kes süütab meid põlema,
nii et sa ei pea ootama mingeid megajutlustajaid.
Püha Vaim elab sinu sees ja teeb oma tööd su sees.
Wau!
Kiitus Jumalale!
Palu, et Püha Vaim täidaks sind, andes sulle ainest palveteks,
mis kõik hoiab sind elavate seas.
Et sa ei elaks liiga vara üks jalg juba hauas.
Nagu Joosua 1:8 on öeldud:
"Ärgu lahkugu see Seaduse raamat sinu suust,
vaid mõtle sellele päeval ja öösel..."
Aamen.
Soovides toetada TV tööd, võid helistada 900 1777 (hind 7 euri),
või teha pangaülekande, leides me andmed www.tv7.ee Aitäh!
Tõlge: Anne-Ly Raukas