Anna käib koos ingliga.
Tere jälle kõik lapsed.
Täna tutvume kolme rõõmsa Jumala lapsega.
See oli päikselise pühapäeva õhtupoolik, kui ingel ütles.
Lähme täna kolme rõõmsat Jumala last tervitama.
Ta ütles seda pilkega silmanurgas.
Nad läksid ja möödusid tühjast puumajast.
Selle õues kasvas saunalilli mis on karikakardega sarnased.
Anna noppis neid suure kimbu kaasa - neid tohtis noppida.
Nad läksid sama kvartali mitmekordse maja õue.
Õues kasvas paar igivana kaske.
Tagaõues oli vana kollane maja millel oli kõrge puutrepp ukseni.
Trepi ääres kasvas aroonia kus oli palju marju.
Ingel juhatas Anna puumaja trepist üles.
Helista uksekella, soovitas ingel.
Anna helistas. Natuke aega, ei kippu ega kõppu.
Siis kuuldusid aeglased lohisevad sammud.
Valgepäine memm avas ukse.
Tere päevast, ütles Anna ja tegi kniksu.
Kas siin elavad kolm rõõmsat Jumala last?
Tule vaid sisse lapseke, kutsus memm.
Kui sul on midagi vaja, siis räägi sellest mu õde Idale.
Mina, nagu näed, ei kuule. Nad läksid sisse.
Köögilaua ääres istus teine memm ja vana kiilakas taat.
Tõin teile külaliseks väikese lilleneiu, ütles ukse avanud memm.
Anna tegi kniksu ja ütles: mina olen Anna.
Kas siin elavad kolm rõõmsat Jumala last.
Ta vaatas ringi, et näha neid lapsi.
Ida pakatas naerma, taatki naeris.
Ja ukseavaja memmgi naeris, kuigi ei teadnud mida naerdi.
Kullake, oled õiges kohas, kuigi me natuke vanad Jumala lapsed oleme.
Aga Jumalal on vanugi lapsi.
Mina olen Ida ja olen 85-ne ja olen pime.
Aga tänu Jumalale, mul on väga hea kuulmine. Jumal on nii hea.
Väikeõde Emilia on kurt, ta on 82-ne.
Emil on vanim, ta on 88-ne. Tal ei ole juukseid ega mälu.
Ulata neile lilled, soovitas ingel.
Anna pani saunalilled pimeda Ida-memme pihku.
Lilled, rõõmustas Ida. Nendest võiks pärja teha, kui keegi oskaks.
Ma proovin, ütles Ida.
Kõverate sõrmedega, ettevaatli- kult, aga osavalt ta punuski pärja.
Ta oskas, kuigi ei näinud. Ta nägi kätega nagu Sami.
Kui pärg oli valmis, siis väikeõde Emilia pani selle vend Emili pähe.
Emil sai pärja, ütles Emilia-memm ja kõik purskusid naerma.
Anna ja ingelgi ühinesid naeruga.
Pärg on nagu kroon, sõnas Anna ja plaksutas käsi.
Ja mõelge vaid, Jumal on lubanud meile anda särast närtsimatu pärja.
Emilia vaatas pärga venna peas ja ütles: Mõelge, Jumal on
meile valmis pannud õigluse pärja nagu Peetrus ütles.
Ta ei kuulnud mis Ida enne ütles.
Anna lilledest punutud pärg viis temagi mõtted taevale.
Emil ei öelnud midagi, ta vaid istus ja naeratas.
Jumal on olnud meile tõesti hea, ütles pime Ida.
Seegi on Jumala headus, kui mina olen pime ja Emilia kurt.
Ja Emil, kuigi näeb ja kuuleb, ei mäleta midagi.
Mõtle kui me kõik oleksime pimedad, kurdid või mäluta.
Me ei saaks üheskoos kodus elada.
Järgmine kord jätkame siit.
Tsauki.