Anna käib koos ingliga.
Tsau lapsed.
Täna kuuleme Anna ja ingli õhtuvestlust.
Ema oli lastega juba õhtupalve lugenud.
Ta oli laulnud: Taevaisa õnnista meid. Ta on meie kõigi isa.
Saada meie teele inglid varjama.
Ema oli neid tekiga katnud, paitanud põske, head ööd soovinud.
Pekka magas, aga Anna oli ärkvel ja vestles ingliga.
Kuule, miks lapsed peavad vahel suuri muresid kandma - küsis Anna.
Milliseid muresid?
Näiteks selliseid nagu Jaanal ja Esal.
Nende isa - ema joovad ja lapsed peavad voodi all magama.
Või nagu Sami kes näeb vaid kätega ega näe värve.
Ega Sami ei ole kurb- märkis ingel. -Ei ole jah.
Ja Raiagi ei karda enam surma.
Aga lapsed kardavad seda, et vanemad võivad lahutada.
Siis nad ei tea kellele kuuluvad.
Kas tunned Kimmot - tunnen, ütles ingel.
Inglid tunnevad kõiki lapsi.
Kimmo isa ja ema elavad eri linnades.
Kimmo elab vahel isa, vahel ema ja vahel vanaema juures.
Tal on 3 hambaharjagi, siis ei pea seda iga kord eraldi kaasa tassima.
Mida sina kardad, küsis ingel?
Sõda, tulekahju, kurja koera ja et suvel võib kukkuda. Või hunt
tuleb metsast, et laevadest satub õli merre ja kalad surevad.
Või et on mürgiseid köögivilju, seeni ja reostatud põhjavett.
Jah reostunud-ja et lennuk kukub alla, tuleb avarii-kõike sellist.
Ohoh-oli sinul vast pikk hirmurida. Kõva koorem kanda.
Ega ma aina ka karda, aga kui kõiki asju juhtub, siis hakkangi kartma.
Ei imesta üldse. Aeg on selline, et lastel on liiga palju muresid.
Hirm või nälg arengumaades. Või peab paadiga põgenema kuhugi.
Või et ema sureb ära. Ja see, et ei tunne Jeesust nagu paganalapsed.
Nii see on, tõdes ingel.
Või et saab mingi kõhutõve või gripi, vähi või allergiina.
Allergia, parandas ingel.
Eija emal oli vähk-tõbi ja ta suri.
Seia ka sureb varsti.
Kui mul gripp oli, oli lõbus, ema lubas kõike ja istus voodiserval.
Ega see siis nii tõsine gripp olnudki, ütles ingel.
Kui on tõeliselt kõva gripp, siis ei maitse miski.
Ega see nii tõsine olnud jah, aga peaaegu.
Kuule ma arvan, et sul ei ole päris suuri muresid veel olnud.
Hirmusid vaid. -Jah, hirmu on tõesti raske kanda, aga tead mis.
Mida siis? -Seda, et sa ei pea neid hirme kandma.
Viska need ära. Nii öeldakse Piiblis.
Mäletad Peetrust. Ta kirjutab nii.
Heitke kõik mured Tema peale - küll Tema hoolitseb teie eest.
See on Jeesus, hüüdis Anna.
On jah, ütles ingel.
Ja pealegi, sa ei pea homse pärast muretsema.
Sa ei pea kartma, et lennuk alla kukub või hunt tuleb metsast.
Või muid taolisi hirme.
Mõned asjad mida inimesed kardavad, ei juhtu kunagi.
Mõned asjad küll juhtuvad, aga ega neidki enne pea kartma.
Aga mõned asjad on küll päris jubedad.
Nii on, aga Jeesus aitab ju iga päev, mäletad sa seda?
Mõnikord unustan, möönis Anna. Unustan Jeesuse ja taeva.
Paljud unustavad, ütles ingel.
Nad arvavad, et raha on kõigest tähtsam, aga see ei ole nii.
Rahaga ei saa ennast elumuredest vabaks osta.
Just vastupidi, neid tuleb vaid juurde.
Kui nad oma koormaid kannavad ise, nad lausa nõrkevad nende all.
Elu käib alla ja läheb raskeks kui Jeesus ununeb.
Nende osa suurtest muredest on päris valed mured.
Ja mille pärast peaks muretsema, nad vaid naeravad.
Seda ma küll ei jaga, ütles Anna.
Egas sa ei peagi veel kõigest aru saama.
Kui sa vaid mäletaksid, et Jeesus armastab sind.
Ta vaatab sind armastuse prillidega.
Iga päev võid kõik mured ja hirmud Tema peale heita.
Tema hoolitseb sinu eest.
Kas tõest iga päev? -Maailma lõpuni - iga päev.
Kas seegi on Piiblis? -On küll. -No siis see on tõesti nii.
See on tõepoolest tore, et on olemas JEESUS.
Nii on, ütles ingel. Anna ei kuulnud enam, ta oli uinunud.
Ingel levitas oma tiivad tema üle ja kaitses teda kõige kurja eest.
Anna naeratas unes.
Sinu unedessegi ingleid.
Tsauki.