Anna käib koos ingliga.
Tere jälle kõik lapsed.
Täna Anna leiab raha.
Järgmisel päeval kui Anna ja ingel käisid käsikäes ümber kvartali.
Anna märkas äkki kraavis raha.
Ta kummardus, võttis selle kätte ja hüüdis.
Vaata, mina leidsin 10 marka.
See on 100 marka, ütles ingel.
Tore, nüüd võin osta 1000 jäätist.
Päikegi kõrvetab nii kuumalt.
Aga see ju ei ole sinu raha, tähendas ingel.
On küll, mina leidsin selle.
Samal ajal märkasid nad vana meest teisel pool teed.
Ta vaatas hoolega maha.
See on sopa-joodik.
Läheme kiiresti teisele poole teed.
Ei, ütles ingel ja pigistas kõvasti Anna kätt.
Ei tohi põgeneda kui mina olen sinuga.
Päike läks pilve taha. Vana mees tuli otse nende poole.
Ta vaatas teele nagu midagi otsides.
Kas sul armastuse prillid on, küsis ingel?
On. 100 marka ka.
See pole sopa-joodik, vaid Jarno ja Taru vanaisa.
Ta elab nende juures. Ta kuuleb kehvasti.
Talle peab karjuma.
Tal on laev pudelis - olen seda näinud.
Ta nagu otsiks midagi, ütles ingel.
Või mis sa arvad?
Arvan sama, vastas Anna.
Kohe oli Jarno ja Taru vanaisa nende juures.
Ta vaatas vaid maha ja ei märganud neid.
Kuuldeaparaat oli kõrva taga ja müts teise kõrva peal.
Aga aparaadi ta oli unustanud kinni.
Ta ei kuulnud samme ega mingeid hääli.
Ta otsaesisel olid lisaks ka murekortsud.
Anna astus taadi ette, tegi kniksu ja ütles tere.
Taat ei kuulnud, laskis Anna mööda ja kavatses edasi minna.
Mis sa otsid? küsis Anna ja võttis vanakese varrukast kinni.
Mis! Mis sa ütlesid? Mu kuulmine on veidi kehvavõitu, ütles taat.
Oled sa 100 markka kaotanud, küsis Anna kõvasti.
Jah - koos minna, ütles Jarno ja Taru vanaisa. Lähme koos!
Vanataat oli nii mures, et ei märganudki inglit.
Anna käis vanataadi ja ingli vahel.
Vanataat rääkis, et oli läinud poodi uusi kingi ostma.
Mul oli 100 markka taskus ja teel märkasin, et seda enam ei olnudki.
Ehk see kukkus teele taskurätikut taskust võttes.
Mul on nohu, kuigi on nii soe ilm.
Anna vaatas läbi armastuse prillide vanataati.
Teda ajas naerma. Ta tõusis kikivarvule ja hüüdis taadile kõrva.
Ma tean rohkem kui taat. - Ah baari, ütles taat.
Ei - aga ma tean kus su 100 marka on.
Ta ulatas 100 marka, mille ta leidis, Jarno ja Taru vanaisale.
Siin on su 100 marka.
Taat läks nii rõõmsaks ja naeratas laia naeratust, nii, et ta viimased
kolm hammast särasid vastu.
Saatsin telegrammi Taevaisale ja palusin abi, ütles taat.
Ja Ta vastaski peatselt. Sina, väike ingel, leidsid raha üles.
Ma pole ingel - oleksin läinud tee teise serva ja ostnud 1000 jäätist.
Ingel ei lubanud mul minna.
Taat ei kuulnud - ta ütles vaid - õigesti tegid.
Ausust ära kunagi kahetse.
Sellest saad hea südametunnistuse ja rõõmsa südame.
Siis äkki meenus talle, et kuuldeaparaat oli kõrva taga.
Ta klõpsatas selle peale ja kohe kuulis kõiki hääli.
Aitäh sulle väike sõber, Jarno ja Taru vanaisa tänas.
Siis ta võttis taskust 5 marka ja andis selle Annale.
See on leiutasu - Jumal õnnistagu sind! ütles ta ja naeratas jälle.
Päike tuli pilvist välja. Aitäh, ütles Anna ja tegi kniksu.
Talle tundus, et sai rohkem kui 100 marka.
Nii see oligi - ta sai õnnistused ja puhta südametunnistuse.
Koduteel ta ostis poest 2 jäätist. Raha jäi järgigi.
Päike paistis nii kenasti. Anna süda laulis.
Tal olid ikka veel armastuse prillid ees.
Mis sa arvad - mida ta tegi teise jäätisega?
Mis sa teeksid kui sul oleks armastuse prillid ja 2 jäätist?
Nii pikk siis see lugu.
Näeme jälle. Tsau.