Anna käib koos ingliga.
Tere taas sõbrake.
Täna ma loen sulle Samist, kes loeb kätega.
Esmaspäeval ütles ingel: Täna lähme Sami juurde.
Ta on 7.aastane.
Ei. Hoopis 15.aastane, ütles Anna.
Sina mõtlesid, Seppose Samit.
Aga mina viin sind Niemise Sami juurde.
Ta on sündinud pimedana.
Jaa - pime, nii et ta ei näe siis midagi.
Ei näe.
Kas kohe mitte midagi ei näe - ei maju ega puidki?
Ei näe!
Aga inimesi? Kas ta isegi oma ema ja isa ei näe?
Ei näe.
Kas isegi taevast mitte?
Taevast ta muidugi näeb - seda nähtakse ju südame silmadega.
Aga sinist taevast ei ole ta mitte kunagi näinud.
Anna käis pikka aega vaikselt ringi ja mõtles Sami peale.
Siis äkki ta hüüdis - see on paha - see on pahemast pahem.
Ta pigistas oma silmad kinni ja maailm muutus ööpimedaks.
Anna silmadest hakkas midagi märga tilkuma.
Aga ingel ütles: Ära nuta. Samigi ei nuta.
Tead - vahel pime näeb paremini kui see kellel on kaks tervet silma.
Mõnel on liiga palju vaatamist.
Kas võib olla liiga palju vaatamist?
Võib!
Nii või, kui oled lillepoes, siis on liiga palju lilli.
Kui on jalgpallivõistlus, siis on liiga palju inimesi.
Ja siis on televiisoreid, ajakirju ja palju muud.
Aga - minu arust ei ole liiga palju vaatamist.
Võib küll, ütles ingel.
Ütle üks näide, palus Anna.
Näiteks, kui on palju muid raamatuid ja ei ole aega Piiblit lugeda.
Kuule,kui mina lugema õpin, luban, et loen iga päev Piiblit.
Soovin et see nii oleks, siis kasutad silmi õigesti.
Nad käisid koos.
Anna mõtles Samile, kes ei olnud ühtegi ajakirja vaadanud.
Ta ei näinud üldse midagi.
Ta küsis: Mis ma sellele Samile räägin?
Räägi täitsa tavalisi asju.
Kuule - mul on taskus läikpilt. Annan selle Samile.
Muidugi anna.
Sami on vist väga kurb, kui ta kunagi ei näe midagi.
Arva, kas ikka on? Ütles ingel ja naeratas omaette.
Varsti näed.
Nad läksid koos ühe kodu väravast õue.
Ingel ütles: Olemegi kohal.
Anna vaatas ümbrust. Õues kasvas suur vaher ja palju lilli.
Õuekiigel istus poiss, kes mängis kassiga.
Ingel viis Anna kiige juurde öeldes:Tere Sami! Tõin sulle külalise.
See on Anna.
Poiss tõstis näo üles ja kuulatas.
Ta kuulis täiesti selgelt ingli tervitust.
Ingel sosistas: Tervita sinagi teda. Ja Anna ütles: Tere Sami.
Ta võõrastas veidi, kui tuli meelde, et Sami on pime.
Aga Samil ju oli 2 silma.
Kas ikka on tõsi, et ta ei näe?
Ingel õpetas: Mine ja tereta teda käega.
Anna läkski ja tervitas.
Ta istus Sami kõrvale kiigele.
Sami võttis kassi sülle, aga Anna vaatas vaid Sami silmi.
Ta küsis: Kas sa oma silmadega üldse midagi ei näe?
Ei näe, aga ma näen kätega, vastas Sami.
Oskan juba natuke lugedagi.
Anna vaatas Sami käsi. Seal küll silmi ei olnud.
Kuidas kätega nähtakse?
Nii - ütles Sami ja puudutas Anna käevart ja varukat.
Sul on lühikesed varukad ja trikotaazsärk.
Ta puudutas Anna juukseid. Sinul on lühikesed juuksed.
Ta pani käe Anna pea peale.
Sa oled vähemalt 10 sm. minust lühem.
Sami naeris. Kas näed nüüd, et kätega võib näha?
Aga tähed, küsis Anna.
Nad kõik samamoodi paberil.
Minu tähed on punkttähed.
Nad on torgatud nõelaga läbi paberi.
Tunnen neid lehe teiselt poolt sõrmedega.
Olen aasta juba koolis käinud.
Sa oled siis juba väga tark, imetles Anna.
Täitsa tavaline, ütles Sami rahulolevalt.
Arvan, et koolis on lõbus.
Mul on sulle läikpilt, ütles Anna.
Seal on 2 punast papagoid.
Sami rääkis, et nende koolis on kanaarilinnud.
Nad on kollased, aga ma ei tea mis see on sest ei näe värve.
Kas sa ei võiks värve sõrmedega vaadata? Tegi Anna ettepaneku.
Ei. Tean, et taevas on sinine ja maasikad on punased.
Ja palju ka mõtleksin - ei saaks aru, miks ei võiks olla vastupidi.
Taevas ongi mõnikord punane, ütles Anna.
Päikeseloojangu ajal ja mõnikord on ta kullavärvi.
Maasikad ei saa olla sinised - vaid mustikad on sinised.
Egas sel vahet ole, naeris Sami, igal juhul söön kõik ära.
Ja kui veits veel kasvan, saan oma juhtkoera.
See kiisu oskab vaid nurruda, küünistada ja mängida.
Kiisu magas ta süles. Sami pani põse vastu ta karva.
Kiisu hakkas kohe nurruma, näidates oma tõelisi nurrumise oskusi.
Küünistamist ei näidanud.
Samal ajal avanes aken ja Sami ema hüüdis: Sami tule sööma!
Sami ütles, et neil on täna lihapalle.
Me oleme emaga kahekesi. Isa on rootsis tööreisil.
Sami tõusis ja pani kiisu kiigele.
Tsau, tule teinekord veel, ütles ta Annale.
Tulen, lubas Anna.
Ta võttis Samil käest kinni ja küsis:
Näed sa seda taevast, kus Jeesus on?
Näen, ütles Sami rõõmsalt.
Ja kui ühel päeval sinna lähen, näen Jeesust kohe päriselt.
Ja näen silmadega, mitte kätega.
Aga sinnamaani saan hakkama sest mul on alati ingel kõrval.
Ta talutab ja kaitseb mind.
Varsti saan oma juhtkoeragi.
Tsau ja tänud papagoide eest. Lähen lihapalle sööma.
Ta tõusis ja läks reipalt ukse poole.
Anna vaatas, tahtes näha Sami inglit.
Kuigi tal oli kaks tervet silma, ta ei näinud.
Egas sa kõike ei näegi, naeris Anna ingel.
Taevas näen, ütles Anna.
Seal näevad kõik. Samigi näeb seal värve, mind ja kõiki ingleid.
Anna ei olnudki enam kurb.
Ta ütles: Sami on mu sõber.
Õhtul luges ema pimedast mehest, kelle Jeesus terveks tegi.
Temast räägib Piibel.
Ema, kas Jeesus võib Sami terveks teha? küsis Anna.
Ema mõtles väheke - ikka võib kuid me ei või Jeesust käsutada.
Ma palvetan, et ta teeks Sami silmad terveks.
Võib olla teebki.
Aga kui nii ei juhtu, siis igal juhul taevas Sami saab uued silmad.
Ja nüüdki Sami näeb juba taevast.
See ongi tähtsaim kõigest.
On, ütles ema, aga Anna ei kuulnud enam, ta oli juba uinunud.
See osa oli siis selline. Näeme jälle järgmisel korral.
Tsau!
Tõlge: Einike Pähn