Anna käib koos ingliga.
Tere lapsed.
Täna loen teile armastuse prillidest.
Ingel viis Anna kirikusse.
Ta avas raske ukse ja astusid sisse.
Nad läksid keskelt altarini.
Orel mängis ja inimesed laulsid kiituslaulu.
Oli Jumalateenistuse aeg.
Nad istusid esimesse pinkki.
Ma ei näe siin Jeesust, kurtis Anna.
Siin ei ole Jeesuse altaripilti nagu vanaema kirikus.
Meil on ainult see rist.
Ta osutas ristile altari kohal.
Jeesus on siin, ütles ingel.
See on Jumala koda ja Jeesus on seal,
kus 2 või 3 tema nimel on koos.
Anna hüppas põlvili pingile ja vaatas tagasi.
Ta luges inimesi.
Neid on 3 ja rohkemgi-100 vähemalt.
Aga Jeesust ei näe.
Kas ta ei ole veel tulnud?
On! Ütles ingel. Ta on seal kus palvetatakse.
Anna ristas ruttu käed ja hakkas palvetama.
Tulgu Su öörahu mulle...
Siis taipas, et ei ole õhtu ja ütles vaid, armas Jeesus.
Aga Jeesust ta ei näinud. Nägi vaid kirikuõpetajat.
Õpetaja tõusis just kantslisse ja hakkas jutlustama.
Ma ei näe Jeesust, kurtis Anna.
Ole vaikselt ja kuula, siis kuuled Jeesuse häält, ütles ingel.
Ta räägib Jumala sõnas.
Jaa-piiblis. Anna kuulas ja õpetaja luges piiblit.
Jeesus ütleb, et suuremat armastust ei ole olemas.,
kui see-kui keegi annab elu sõbra eest.
Ingel küsis - mäletad, kuidas Jeesus suri?
Muidugi - ristil!
Anna vaatas altari risti ja mõtles kulm kortsus.
Jeesus armastab sind väga-väga.
Ingel sosistas seda nii tasa, et seda võis vaid südamega kuulda.
Anna kuulis.
Järsku ta tundis, et Jeesus oli väga ligidal.
Oma võimsa ristisurma armastusega.
Ta ümbritses Annat soojalt ent tugevalt.
Jeesus vaatas teda ja ütles: Anna.
Ta ütles seda armsasti vabastaja häälega.
Anna ristas käed ja ütles: Jeesus suur tänu Sulle.
Minagi armastan Sind.
Ta sai nii rõõmsaks, et unustas ingli.
Tahtis pingile püsti hüpata ja hüüda - Jeesus armastab teid.
Aga ta ei hüpanud püsti ega hüüdnud.
Sest ema oli käskinud, kirikus vaikselt istuda.
Lapsed ei tohi segada täiskasvanuid, kes kuulavad Jumala sõna.
Anna ei hüüdnud - ta istus vaikselt kui hiireke.
Jeesuse armastus ümbritses teda imelise soojusena.
Tundus nagu ta oleks istunud Jeesuse süles.
Ja Jeesus oleks nagu hoidnud teda ümbert kinni.
Pannud teise käe ta pea peale ja õnnistanud teda.
Anna mõtles-ma ei ole kunagi olnud nii rõõmus.
Isegi siis mitte, kui onu Esko tuli ameerikast külla.
Ja andis mulle 100 markka.
Või kui 5.aasta sünnipäeval sain sinise sametkleidi.
Ja sünnipäevatordil oil 5 küünalt põlemas.
Ega ka jõulude ajal.
Jõuludest ta mäletas inglit oma kõrval.
Jeesus armastab mind - sosistas ta inglile.
Ingel naeratas - Jeesus on hea.
Katsu mis su ninapeal on - soovitas ingel.
Anna katsus - kummaline värk - ta pisikesel nöpsninal olid prillid.
Läbi nende tundus kõik hoopis teistsugune.
Sädelevana ja rõõmsana.
Ta küsis inglilt - kas sina panid need mu ninale?
Ei, mina ei pannud, vastas ingel.
Sa said need Jeesuselt - need on armastuse prillid.
Ingel naeris säravat inglinaeru.
Anna proovis uuesti prille.
Seal need tõesti olid.
Tal ei olnud kunagi enne olnud ninal prille.
Korra vaid, kui ta proovis vanaema prille.
Need tegid maailma halliks ega Anna näinud nendega midagi.
Kuigi silmaarst oli need ise vanaemale määranud.
Armastuse prillidega ta nägi aga säravselgelt kõike.
Kui ta vaatas risti altari kohal - see säras kui kullast.
Päike valgustas kogu kirikut.
Rist on kõige suurema armastuse märk-ütles Anna.
Jeesus armastab mind kõige võimsama armastusga.
Ingel naeratas - kas nüüd näed, et Jeesus on siin.
Ta on koguduse keskel. Seal kus palvetatakse.
Ja ta räägib oma sõnaga.
Aga läheme nüüd juba koju.
Nad läksid - orel mängis lõpulaulu, kui nad läksid ukseni.
Inimesed naeratasid neile.
Kogu mailma oli päikest ja rõõmu täis.
Selline kirikuskäik seekord.
Näeme jälle - tsauki.
Tõlge: Einike Pähn