Anna käib koos ingliga
Tere kõik lapsed! Tere tulemast minuga lugema seda toredat raamatut:
Anna käib koos ingliga. Selle on kirjutanud Elma Aaltonen.
Minu nimi on Auli. Esimene peatükk on Anna näeb inglit.
Ühel päeval Anna nägi inglit. Päris inglit, mitte sellist maalitud,
mis on pildi peal voodi kõrval. Seda kes kaitseb lapsi silla peal.
Mitte sellist jõuluehte inglit, mis pannakse kuuse külge rippuma.
Ei, vaid tõesti päris inglit.
Ingel oli näinud Annat juba siis, kui ta oli päris pisike.
Siis kui ta veel magas beebivoodis.
Siis kui ta esimest korda õppis roomama.
Siis kui ta esimest korda tõusis ise püsti ja avastas maailma
olevat nii hirmuäratav, et ta kukkus maha ja hakkas nutma.
Ja siis kui ta uuesti seisis laua kõrval ja võttis esimesed sammud.
Teise sammuga ta kukkus maha ja jälle ta nuttis.
Nutt lõppes alles siis, kui isa võttis ta sülle ja tegi talle 5 musi.
Ingel oli näinud Annat algusest peale ja kaitsnud teda igal sammul.
Ingel ei takistanud igat komistamist, sest kukkumisest võib õppida palju.
Näiteks ettevaatlikkust. Ja seda, et ta ei oskagi kõike mida arvab.
Ja ka seda, et Taeva Isa käed sirutavad iga lapse poole.
Ingel oli näinud Annat kogu aeg ja kaitsnud teda.
Aga siis ühel päeval Anna nägi inglit.
See päev oli pühapäev. Kes oli Anna?
Tema oli täiesti tavaline tüdruk.
Tal olid heledad juuksed , sinised silmad ja elav iseloom.
Ta vanus oli sama, kui mitu sõrme on ühes käes.
Tema isa oli suur ja tugev, nii nagu isad tavaliselt on.
Isa oli postis tööl.
Anna ema oli maailma parim ema, nagu enamus laste emad on.
Väike vend Pekka oli 3-aastane.
Vahel oli ta tore, vahel aga kiusu- punn, nagu vennad on.
Nad kõik elasid väikse linna suures korrusmajas.
Seal oli ka 4 muud korrusmaja ja 3 vana puumaja.
Üks maja oli nii vana, et seal ei elanud keegi peale mõne kassi.
Anna kodu lähdal oli eramajasid ja mets oli ka lähedal.
Aga metsa polnud luba üksinda minna.
Anna teadis kaht inglilaulu.
Esimene oli: Ingel taevas kuulutas..
Teine oli: Kõrbes käib lapsuke, imeline ingel käib ta kõrval
Oli pühapäev, 4. juuli, kui Anna kõvasti laulis inglilaulu.
Siis ta nägi inglit!
Ingel oli imeline, särav ja leebe ning tugev.
Tiiibasid Anna ei näinud.
Ega keegi kõike ei saa näha, nagu inglitiibu.
Ilma tiibadetagi Anna tunnistas ingli ingliks.
Tal oli nii turvaline, õnnelik ja hea tunne.
Selline nagu siis, kui väiksena oli ema süles ja ema paitas juukseid
ja naeratas kõige ilusamat ja soojemat ema naeratust.
Siis paistis päike südamesse kuigi väljas oli
lumetorm, pime öö või pakane.
Ingel vaatas Annat ja küsis: Kas sa tahad käia koos minuga?
Ma tahan, kostis Anna.
Kui ingel haaras ta käest kinni, tal oli veelgi turvalisem olla.
Anna kargas rõõmust ja küsis: Kuhu sa mind viid?
Kõigepealt Jeesuse juurde ja siis inimeste juurde.
Taevasse siis. Mitte veel taevasse, sest Jeesus on ka siin all.
Nad kõndisid käsi käes. Taevas oli sinine ja päike paistis.
Kirikukellad mängisid.
Ingel ütles: Kui me lähme Jeesuse juurde ta annab sulle midagi,
millega sa näed inimesi õieti. Arva ära mis sa saad?
Kuldse krooni! Anna vastas.
Ega kuldse krooniga saa näha. Binokli, arvas Anna.
Aga ka see oli valesti. Binokliga vaadatakse kaugele,
aga inimesed on lähedal. Sa pead esi- teks nägema lähdal olevaid inimesi,
pärast õpid ka nägema kaugemal olevaid inimesi.
Ma näen ju lähedal olevaid inimesi. Ma näen ema, isa, Pekkat ja naabrit
politsei Monoset ja maja korrapidajat, poe müüjat, vanaema ja..
Ma ei jõua neid kõiki nimetada. Ma tean vähemalt 100 inimest,
või tuhat või miljon. Kumb on suurem tuhat või miljon?
Miljon, ütles ingel. Ma tean, et sa näed inimesi enda ümber.
Aga sa näed neid ainult väliselt. Näed kuidas nad välja näevad.
Sa näed nende riideid ja nägu ning mida nad teevad.
Aga Jeesus annab sulle midagi, millega näed inimeste südameid.
Saad Jeesuse käest armastuse prillid.
Ma ei vaja prille, ütles Anna. Mul on väga head silmad.
Kõik inimesed vajavad armastuse prille. Ilma neid ei saa näha südant.
Kõige tähtsam on näha südant. No jah, ütles Anna.
Kui Jeesus arvab, et see on tähtis. Ja tal on palju prille lastele anda,
võib ta anda ka mulle sellised. Kindlasti annab, ütles ingel.
Mida ema arvab, kui ta näeb, et mul on prillid? Anna mõtles.
See oli tänaseks kõik. Jätkame järgmine kord. Head aega!
Tõlge: Päivi Pitko