Tere tulemast vaatama saadet "Evangeelium Andrew Wommackiga"
mis räägib Jumala tingimusteta armastusest ja armust.
Tähistame Charise Piiblikooli 20. aastapäeva,
mille kaudu on jüngerdatud inimesi üle kogu maailma.
Nüüd aga Andrew Wommack isiklikult.
Tere tulemast vaatama taas me saadet!
Jätkan endiselt Jumala tõelise loomuse teemal.
Jätkan, sest sel teemal on veel palju öelda,
isegi, et olen sellest juba mitme saate jagu õpetanud
ja selle raames võimsatest asjadest rääkinud.
Kui teil on mõni osa vahele jäänud,
vaadake TV7 arhiivist järgi www.tv7.ee
Ühtlasi on mul raamat "Jumala teline loomus",
mis usun, peaks olema kohustuslik kirjandus
igale uuestisündinud kristlasele.
Lisaks on see materjal olemas ka CD ja DVD näol.
Ühtlasi on kogu mu selle-teemaline õpetus
leitav mu kodulehelt www.awme.net
Leiate sealt 14 aasta jagu arhiveeritud telesaateid
ja vast 20 aasta jagu arhiveeritud raadiosaateid.
Nii et palju materjali, mis kõik on tasuta.
Nii oleks teil hea see õpetus üle käia.
Olen kindel, et kõik mu öeldu ei jõua korraga kohale.
Isegi, kui see on teid õnnistanud.
Sest mu jagatut on nii palju
ja samas on see nii vastuoluline tänapäeva religioosse süsteemiga.
Tänapäeva religioosne süsteem ehk ristikogudus
on võtnud omaks Vana Testamendi käsuseaduse
ja toonud selle kaasa uude lepingusse,
samas, kui need ei sobi omavahel üldse kokku.
Kui Jeesus ütles,
et uut veini ei saa panna vanadesse veinilähkritesse
ja uut riidetükki vana kuue peale,
siis mida Ta selle all silmas pidas?
Käsuseadust.
Uut "käsuseadust" ei anna ühildada vanaga,
sest need lihtsalt ei sobitu omavahel.
Nad pole küll omavahel vastuolus, aga samas nad ka ei sobitu omavahel.
Vana Testamendi käsuseadus anti vaid üheks kindlaks ajaks,
et viia täide oma kindel eesmärk.
Samas kuulutas see juba ette omaenda lõppu
ja parema lepingu tulekut.
Heebrealastele 8 ja Jeremija 31:31 kuulutasid ette uue lepingu tulekut,
kus Jumal ei arva enam inimeste patte neile süüks.
Nii et Vana Testamendi käsuseadus
ennustas ette ja eelnes Uue Testamendi armule,
kuid neid ei saa panna ühte,
nii nagu sa ei pane värsket veini vanasse lähkrisse
või uut riidetükki vana kuue peale.
Need lihtsalt ei sobi kokku.
Kogudus aga on teinud tohutu vea, püüdes neid kahte kokku panna.
See aga on toonud kaasa palju süütunnet ja hukkamõistu
ega ole lasknud inimestel nautida
uue lepingu hüvesid ja suhet Jumalaga.
Kaasaja keskmine kristlane elab süütunde ja hukkamõistu all,
mis lähtub Vana Testamendi käsuseadusest
ja mis polnud kunagi mõeldud
olema osa nende Uue Testamendi päästest.
Tean, et need on tõsised väited,
aga suudan neid Jumala Sõnaga kinnitada.
Olen kasutanud 1 Korintlastele 15:56: "...ent patu vägi on Seadus."
Käsuseadus annab jõudu juurde patule, mitte sulle.
2 Korintlastele 3:7 ütleb, et käsuseadus oli surmateenistus
ja salm 9 ütleb, et see oli hukkamõistuteenistus.
Kasutasin möödunud kord Roomlastele 3:19,
mille kohaselt käsuseadus ei kuulunud kõigile, vaid juutidele,
mistõttu ristikogudus poleks pidanud seda kunagi omaks võtma.
Käsuseaduse eesmärk oli, "et iga suu suletaks"
ehk teisisõnu - et võetaks ära me eneseõigustus ja vabandused
ja et me oleks süüalused Jumala ees.
Viis asja, mis neist neljast kirjakohast esile tulevad.
Olulised asjad, et viia inimene punkti,
kus temast endast pole enam midagi ja ta paneks oma suu kinni
ning vaataks ainuüksi Jumala peale.
See oli vajalik, aga samas mitte positiivne asi.
Keegi ju ei taha, et patt saaks tugevdatud ta elus.
Keegi ei taha kogeda surma ega hukkamõistu.
Keegi ei taha, et ta suu pandaks kinni ja kõrvaldataks kõik ta vabandused.
Ka ei taha keegi olla süüdi Jumala ees,
aga just see oli Vana Testamendi käsuseaduse eesmärk.
Roomlastele 3:20:
"Seepärast, et Seaduse tegude tõttu ei mõisteta kedagi õigeks tema ees,
sest Seaduse kaudu tuleb patutundmine."
On see alles üks kõva väide!
Käsuseadus toob meile tunnetuse patust,
mitte andestusest.
Käsuseadus ei andnud teadmist, et oleme Jumala poolt vastuvõetud,
soositud ja õnnistatud.
Käsuseadus tõi vaid esile su patu.
Käsuseadusel puudub võime öelda midagi head.
Käsuseadus ei kiida midagi ega julgusta sind.
Kõik, mida see teeb, on vaid see, et see toob esile su patu.
Olen kindel, et te kõigi elus on olnud keegi,
kes pole teinud muud, kui vaid toonud esile te pattu.
Vahel on selleks vanemad,
kes muud ei teegi, kui vaid kritiseerivad oma lapsi.
Vahet pole, kui palju ka laps teeb - ikka peaks tegema rohkem.
Nad toovad alati esile su läbikukkumised.
Jah, selleks on oma aeg ja koht,
aga ainuüksi sellele ei saa keskenduda.
Meil on Charise piiblikoolis
2. kursuse õpilastega 10-minutilised jutuajamised
ja me hindame või nö kritiseerime neid nende jutuajamiste põhjal.
Olen andnud neile juhised,
et kui keegi tahab edastada kellelegi kriitikat,
tuleb kasutada nö "võileiva mudelit".
Sa alustad komplimendiga, lisad oma kriitika
ja lõpetad taas komplimendiga.
See kriitika tuleb sättida kahe komplimendi vahele,
et esile ei tuleks vaid see, mis on valesti,
aga et sa ka julgustad neid.
Näiteks kui inimene muutus ärevaks inimeste ees kõnelemise tõttu,
saad tuua esile, kui tubli ta oli ja mida ta hästi tegi.
Ja kuigi mõnda asja saanuks teha paremini,
annad siiski mõista, et üldises mõttes oli kõik hästi.
Õpilased on tulnud mu juurde,
kel oli kabuhirm oma koolikaaslaste ees kõnelda,
aga tänu sellele "võileiva tehnikale",
kus lisaks kriitikale jagasime neile ka komplimente,
vähendas see nende jaoks hoopi
ja õpilased olid tegelikult tänulikud kõige tagasiside eest,
öeldes, et see oli neile õnnistuseks.
Samas aga on inimesi,
kes ei tee sulle ühtki komplimenti ja ainuüksi kritiseerivad sind.
Seetõttu ei meeldi see inimene ega suhe sulle kohe üldse.
Just selline oli ka Vana Testamendi käsuseadus.
See tegi inimese teadlikuks ta patust, kuid ei öelnud kunagi midagi head.
Isegi, kui tegid 100-asjast 99 õigesti,
kritiseeris käsuseadus sind selle ühe valesti tehtud asja pärast,
jagamata sulle ainsatki positiivset sõna.
See ei ütle kunagi: "Tubli poiss! Lase aga edasi!"
See vaid mõistab sind hukka
ja viitab kõigele, mida oled valesti teinud.
Sa ehk ei mõista kõike, mida siin ütlen,
aga see on ka põhjus, miks paljudel kristlastel on raskusi
Jumala Sõna uurimisega, palvetamisega või kirikus käimisega.
Seda seetõttu, et kõik, mida nad kogevad, on kriitika.
Nad kuulevad igakord kirikus käies, kui metsas inimesed nad on
ja mida nad on valesti teinud.
Ma ise püüan jagada julgustavaid sõnumeid
ja rääkida Jumala armastusest, mis kehtib vaatamata nende tegudele.
Küll aga on inimesed öelnud mulle,
et nad tunnevad, et nad polegi kui kirikus käinud,
kui keegi pole neile "jala peale astunud",
kui neid ei mõisteta hukka või kui nad ei tunne end süüdi.
See on ikka väga kohutav hinnang kogudusele.
Kogudusele on ju antud lepitusamet - 2 Korintlastele 5:19.
Ometi tegeleb enamus kogudusi hukka mõistmisega,
öeldes, et rahvas ei tee piisavalt.
"Kui olid enne 30 minutit päevas Jumala ees,
peaksid nüüd olema 45 minutit.
Peaksid ikka tegema rohkem!
Tee rohkem, sest sa pole veel seal, kus peaksid."
Jah, selleks on oma aeg ja koht julgustamaks inimesi tegema paremini
aga see ei tähenda pidevat hukkamõistu ja kriitikat.
See on see, mida Vana Testamendi käsuseadus tegi
ja see on ka põhjus, miks paljudele kristlastele
ei meeldi käia kirikus, uurida Jumala Sõna või palvetada.
Nad pigem vaataks telekat või midagi muud,
sest sealt nad leiavad julgustust.
Teate, kui telekas müüakse midagi, siis seal ei öelda kunagi:
"Te peate me toodet ostma!
Sest kui te seda ei tee, peame osad töötajad lahti laskma.
See oleks teie süü, kuna te ei osta meilt midagi."
Kui keegi reklaamiks oma toodet selliselt,
ei ostaks nende asju keegi.
Õlut reklaamides ei näita keegi sulle joodikut,
kes lamab kuskil kraavis ja on end üleni täis oksendanud.
Kelle pere on maha jätnud, kellel on maksatsirroos
ja kes ei suuda tööpaiku pidada.
Reklaamides ei näidata kunagi midagi negatiivset.
Küll aga näitavad nad sulle ilusat Colorado mäestikku,
puhast värsket vett
ja ilusaid hobuseid kappamas läbi lume.
Kõike, mis on positiivne,
sest nad tahavad,
et seostaksid nende toodet kõige positiivse- ja mitte negatiivsega.
Kunagi oli üks reklaam, mis ütles: "Õllepruulija kunsti lõpp-produkt"
ja siis nad reklaamisid õlut.
Mu meelest olnuks kohasem näidata mõnda venda kraavis lebamas
kelle pereelu on lõhki jne.
Kuid seda ei näita keegi.
Nad näitavad kõike positiivsel ja üles puhutud moel,
kasutades ka huumorit oma reklaamides.
Nad kasutavad kõikvõimalikku,
et tekitada sinus head tunnet nende toodete osas.
Kirikus aga antakse piitsa
ja öeldakse, et Jumal on vihane su peale.
Ja siis imestatakse, miks inimesed ei taha kirikusse minna.
Ma ei väida sellega seda,
et inimestele ei peaks ütlema, kui miski on vale
ja et nad peaks muutma oma käitumist.
Kuid seda tuleb teha sama tehnikaga nagu reklaamides -
Jumala headuse ja armastuse valguses.
Hukkamõist tuleb lõpetada, sest saatan kasutab seda.
Me ei peaks seda kasutama.
Kuulsin kord üht meest internetis jutlustamas,
kes tõi esile kõik piiblisalmid, mis räägivad sellest,
et kõik valetajad lõpetavad kord tulejärves.
Tavapärane jutlustaja oleks võtnud need salmid
ja kasutanud neid hirmu süstimiseks,
mispeale inimesed lõpetaks valetamise
hirmus Jumala hukkamõistu ees.
See pastor aga pööras need salmid ringi
ja ütles: "Kas pole mitte kohutav, mis nende valetajatega juhtub?
See ongi põhjus, miks me ei taha valetada."
Ta pani selle loo positiivsesse võtmesse
ja ma olin peale seda vägagi inspireeritud ning julgustatud.
Oli see alles üks kaval võte -
võtta üks negatiivne teema nagu valetamine
ja jagada seda tegelikult julgustavas võtmes,
kus inimesed võisid tänada Jumalat,
et Ta ei pea nende valetamisi nende vastu
ja võisid tänada Jeesuse eest.
Kogu see sõnum sai esitatud positiivsel moel.
Samas on käsuseadus omanud nii tugevat mõju
Uue Testamendi koguduse üle,
et see toob esile vaid patu.
Roomlastele 3:20 ütleb seda -
"Sest Seaduse kaudu tuleb patutundmine."
See on ka see,
millele kaasaja koguduse jutlused keskenduvad -
patule ja kõigele, mida inimesed on valesti teinud.
Jah, oma patu üles tunnistamiseks on oma aeg ja koht,
nii nagu ka meeleparanduseks ja sellest patust pöördumiseks.
Kuid sedagi peaks esitlema positiivsel moel.
Käsuseaduses aga on kõik negatiivne ja kritiseeriv.
Me koolis käis üks noor mees, kes osales ka me kooliaasta avaõhtul.
Mina kõnelesin seal, kuigi konteksti enam ei mäleta.
Kuid ma mainisin midagi börsist.
See noormees tuli pärast mu juurde ja ütles, et tal oli kord oma ettevõte,
mis teenis esimese aastaga miljoni ja mille tõttu ta osales ka börsil.
Ta ütles, et eksisin selles teema käsitluses
ja ta korrigeeris mind.
Ja teate, mis? Tal oli õigus.
Küsimus polnud selles, et mu öeldu olnuks täiesti vale,
aga see polnud tehniliselt korrektne ja ta tuli ning parandas mind,
mispeale palusin vabandust.
Siis aga - igakord, kui rääkisin...
Kõnelesin vahel neli korda päevas.
Tavaliselt, kui koolis olen, kõnelengi neli korda päevas.
Kuid peale igat seda korda see noormees tuli
ja korrigeeris mind millegi osas.
See kurb tõsiasi oli see, et tal oli pea alati õigus.
Kõik, mida ma ütlen, pole igakord tehniliselt korrektne.
Jah, öeldu mõte on õige,
aga teel selle mõtte edastamiseni võin ma tsiteerida vale kirjakohta
või anda vale viite.
Salmi sisu on õige, aga viide, kust seda leida, on vale.
Nii tuli see noormees igakord mu juurde,
et mind kritiseerida ja tuua esile mu eksimused.
Ja tal oli igati õigus, sest ma tõesti olin eksinud.
Me kooliaasta kestis terve aasta
ja igakord, kui kõnelesin, oli tal mulle mingit kriitikat jagada.
Lõpuks, kui aasta oli juba peaaegu möödas,
tuli ta mu juurde ja ütles: "Loodetavasti te nüüd ei solvu, aga"
Vastasin: "Tegelikult solvun küll" ja ta peatus selle peale.
Ütlesin: "Te ei öelnud kordagi midagi head mu õpetatu kohta.
Te ei öelnud kordagi, et see aitas või õnnistas teid.
Kui ma aga iga oma kõnelemise ajal eksin,
siis miks te siin üldse käite?"
Ütlesin kõik, mis mul öelda oli.
Ütlesin: "Teate, miks te siin koolis kellelegi ei meeldi
ja miks teil siin sõpru pole?
Sest te ei ütle kunagi midagi head,
vaid toote alati esile midagi halba."
Ma ei öelnud seda kõike vihaga, aga pigem tüdimusest kogu loo suhtes
Ühtlasi uskusin, et see aitab tal sotti saada,
miks tal üldse sõpru pole.
Seetõttu lasingi sel kõigel tulla.
Jumal kõnetas mind samal ööl ühe unenäo kaudu
ja näitas mulle asju selle noormehe kohta.
Ta oli lapsena kogenud
rohket verbaalset ja mentaalset vägivalda,
kuuldes, et ta pole mitte keegi.
Nii püüdis ta teenida välja inimeste soosingut sellega,
et näidata, kui tark ja tubli ta on,
samas kui see jättis kritiseerimise mulje.
Tegelikult aga püüdis ta anda teada, kui teadlik ja tark ta on.
Nii et Jumal näitas mulle teda hoopis teise külje alt.
Järgmine päev seda meest kohates,
küsisin, kas võin viia tema ja ta naise lõunale?
Läksime ja ma rääkisin talle sellest unenäost,
mispeale mees teatas, et just nii kõik ongi.
Ta ütles: "Põhjus, miks seda kõike teen, on selles,
et mulle öeldi, et ma ei kõlba millekski
ja ma ei suuda kunagi midagi õigesti teha.
Mind kisti alati maha, mistõttu otsustasin,
et saan olema tark ja edukas ning teadma rohkem kui keegi teine.
Seetõttu ka, kui tõin esile teie eksimused,
siis mitte seetõttu, et teid kritiseerida,
vaid et näidata end paremas valguses ja meeldida teile."
Igal juhul, saime ruttu sõpradeks ja Jumal pööras kõik heaks.
Kuid ma kasutan seda näitena sellest, et kellelegi ei meeldi,
kui teda pidevalt kõige eest kritiseeritakse
ja mitte midagi head ei mainita.
See on see, mida Vana Testamendi käsuseadus tegi.
Ja kas te teate seda või mitte,
siis Uue Testamendi kogudus
on võtnud omaks ka vana käsuseaduse,
mis anti tegelikult selleks, et jõuda patutunnetusele,
et tekitada sinus süütunnet ja kõrvaldada kõik su vabandused.
See anti su hukka mõistmiseks ja tapmiseks
ning su patu väestamiseks.
Kõik see on kirjas piiblisalmides, mida olen kasutanud.
Kuna aga käsuseadus on ka kristluses omaks võetud,
avaldades seda negatiivset mõju, mida see avaldab,
siis see on just see põhjus, miks paljud pöörduvad Jumalast ära.
Mitte, et nad kahtleks Jumala olemasolus,
aga neil on raske kuulda pidevalt,
et nad pole kunagi piisavalt head ja jäävadki alati eksima.
Nad kuulevad igakord kirikusse minnes kriitikat
ja seda, et võiks ikka paremini,
selle asemel, et neile näidataks kõike head, mida Jeesus on teinud.
Ja kas seda mõistetakse või mitte,
aga käsuseaduse rakendamine viib inimesi Jumalast eemale,
sest see ei esinda üldse seda, kes Ta tegelikult on.
Jumal andis käsuseaduse oma kindla põhjusega.
Seda seetõttu, et inimesed pidasid end piisavalt heaks
ja võrdlesid end teistega.
Ühtlasi arvasid nad, et Jumal võlgnebki neile pääste
ja Jumal peab vastama nende palvetele,
kuna nad on nii pühad.
Kuid see polnud kunagi Jumala mõte.
Seetõttu Ta andiski käsuseaduse omal ajal,
et ilmutada meile meie pattu ja kõrvaldada me eneseõigsus
ning panna meid lootma täielikult Jumala armule.
Kuna aga nüüd on usk tulnud
ja Jumal aktsepteerib meid tänu Jeesuse ristitööle
ja tänu sellele, et me usume Temasse,
siis me ei peaks enam elama käsuseaduse all
ega olema pidevalt teadlikud oma patust.
Hüppan siin nüüd ühe teise teema juurde,
mis vajab ka õpetamist.
Heebrealastele 10:1-2:
"Et Moosese Seadus on vaid tulevaste hüvede vari,
mitte nende hüvede täiskuju,
siis see ei või mitte kunagi teha täiuslikuks neid,
kes tulevad Jumala ette igal aastal nendesamade ohvritega,
mida nad alatasa ohverdavad.
Eks muidu oleks ju lakanud nende ohverdamine?"
Vastus on "Jah."
Kui need ohvrid oleks neid tõeliselt puhastanud,
poleks nad neid pidanud ikka ja jälle uuesti tooma.
"...sest jumalateenijail ei oleks kord juba puhastatult
enam mingit patust südametunnistust?"
Vana Testamendi ohvriannid olid vaid kui vari,
mistõttu nad pididki neid ikka ja jälle uuesti tooma.
Need ei toiminud, sest need olid vaid varjud ja kujutised.
Küll aga toimis
Uue Testamendi ajal toodud Jeesuse ohver,
"sest jumalateenijail ei oleks kord juba puhastatult
enam mingit patust südametunnistust".
Ón see alles üks võimas väide.
Miks siis on nii,
et vaid vähesed kristlased elavad vabana patusest süütundest?
Seda tänu Roomlastele 3:20, mis ütleb:
"Sest Seaduse kaudu tuleb patutundmine."
Seda tänu sellele,
et nad on seganud käsuseaduse armuga
ja seetõttu on ka nende patud pidevalt nende silme ees.
Nad elavad patuse südametunnistusega.
Kuulsin kord üht Peter Lord'i salvestist
kassetilt "Kalkunid ja kotkad".
See oli üks ülivõimas õpetus ja ma kuulasin seda mitmeid kordi.
Igal juhul, ta küsis ühel varasel pühapäevasel jumalateenistusel:
"Kui paljud teist on täna pattu teinud?"
Pea iga inimene tõstis käe.
Ta naine oli ka seal ja too tõstis samuti käe.
Peter Lord peatus ja ütles:
"Nüüd tahan küll teada, millega sa hakkama said?
Kell on alles 8.30 hommikul. Mida patust sa küll täna juba tegid?"
Naine vastas: "Ma ei oska midagi välja tuua.
Samas tean, et mul jääb alati millestki puudu,
et patustan pidevalt ja olen Jumala silmis väärtusetu."
Ta uskus, et oli teinud pattu, isegi, kui ta ei osanud nimetada ühtegi
Kell oli 8.30 hommikul ja ta tundis enesel juba patusüüd.
Mees aga pööras selle ringi ja küsis:
"Miks te ei mõtle kõigele heale, mida te teete?
Olete te täna midagi head ja õiget teinud?"
Vaevu keegi tõstis oma käe.
"Ometi te käisite ju dušši all, mistõttu te lõhnate hästi.
See on igati hea ja õige asi teha.
Te pesite oma hambaid ja ihu, mistõttu see on hea.
Kammisite oma pea ja näete nii hea välja, kui võimalik.
Te panite end riidesse ja tulite kirikusse,
mistõttu olete juba teinud palju häid ja õigeid asju."
Ometi polnud keegi teadlik heast, mida nad olid teinud,
vaid kõik olid teadlikud halvast.
Isegi, et kell oli alles 8.30 hommikul
ja nad polnud jõudnudki veel midagi teha.
See ongi see, mille all tavapärane kiristlane elab -
patutunnetuse all,
mis on täielikus vastuolus Heebrea 10:2 kirjakohaga,
kus on öeldud, et meil ei peaks olema enam mingit patust südametunnistust.
Kuid me omame seda,
sest Roomlastele 3:20 on öeldud, et seaduse kaudu tuleb patutundmine.
Kuna oleme seganud käsuseaduse oma usuga,
mis pole kunagi olnud Jumala plaan,
omame me ka patutundmist.
Jeesus aga on andestanud meile
nii me mineviku, oleviku kui tuleviku patud.
Patud, mida sa pole veel teinudki, on juba andeks antud.
Tean, et osade jaoks on seda raske uskuda,
aga see on Piibli põhjal igati kinnitatav.
Heebrea 9. ja 10. peatüki põhjal.
Me patud on meile andeks antud ja meil ei peaks olema patutunnetust,
samas kui paljud ütlevad siiski:
"Jumal, tuleme Su ette nii ebapühade ja väärtusetutena,
väärimata Sinu"
Ja siis me laome kõik oma patud Talle ette.
Meil on üks patutunnetus, mida me ei peaks omama,
aga mida ometi omame.
Miks?
Tänu Vana Testamendi käsuseadusele
ja selle segamisele Uue Testamendi armuga.
Seda poleks kunagi pidanud tegema.
Seetõttu püüangi esitleda Jumalat teises valguses,
et te mõistaks Tema armu ja headust.
Olen kirjutanud ka raamatu Jumala headusest,
mis tuleks teile igati kasuks.
Ühtlasi on meil ka samateemalised CD'd ja DVD'd,
nii et kuulake ära järgnev reklaam ja võtke meiega kindlasti ühendust!
Andrew kompaktne õppeseeria "Jumala tõeline loomus"
on saadaval nii CD'na kui DVD'na.
Ühtlasi on see õpetus saadaval raamatu kujul.
Kogu õpetust on audio-variandis võimalik
ka me kodulehelt tasuta alla laadida.
Külastage ekraanil nähtavat aadressi
ja avage kastike "What's On TV", et saada rohkem infot tellimise kohta.
Tänase loengu pealkiri on "Jumala tõeline loomus" 3. osa,
mis on tellitav me kodulehelt.
Kui teil aga pole võimalik seda endale lubada,
saadetakse see teile tänu partnerite toetusele tasuta.
See pakkumine lõppeb peagi, nii et tellige kiiresti.
Ühtlasi pakume teile raamatut "Ära piira Jumalat!"
Täpsem tellimisinfo on ekraanil.
Leiate me kodulehelt teisigi materjale ja asju, mida tasuta alla laadida.
Ekraanil on kõik kontaktandmed, mille kaudu võtta ühendust.
Loodame teist kuulda juba täna!
Ühtlasi tahame teavitada teid Andrew eesootavatest koosolekutest,
mille kohta leiate täpsemat infot www.awme.net
Täpsem info kõige kohta on leitav www.awme.net
Aitäh sõbrad ja partnerid!
Teie panus Andrew Wommacki teenistusse
ja Charise piiblikooli
aitab meil jätkuvalt jüngerdada inimesi üle maailma.
Saage tuttavaks Tracyga,
kes sündis metsikute ponide sekka Darkmore's Inglismaal.
Noore neiuna unistas ta kauboidest ja indiaanlastest.
Jumal ise pani selle unistuse mu sisse,
sest aastakümneid hiljem reisisin ma mööda Ameerikat
ja kohtusingi kauboide ja indiaanlastega.
Olles leidnud julgustust
A. Wommacki õpetusest armu ja usu kohta,
osales Tracy ratsamatkadel,
reisides nii Uus-Meremaal kui Lõuna-Euroopas.
Hiljuti aga ratsutas ta Ameerika Lääneosas,
Mehhikos ja Kanadas.
Elu on seiklus.
Või vähemalt see peaks olema seiklus koos Jumalaga,
kui usume ja teame, et Jumal on meie poolt.
Tracy on andnud oma usurännakutest ka väikesed raamatud välja,
mis on täis piiblisalme ja inspiratsiooni.
Saamaks osa tema seiklustest, külastage ekraanil olevat aadressi:
Andrew Wommacki teenistus ja Charise piiblikool
on juba 20 aastat muutnud elusid ja maailma.
Külastage me kodulehte: www.charisbiblecollege.org
leidmaks rohkem infot me kohta.
Muutes oma elu
Muutes maailma
Tõlge: Anne-Ly Raukas
Andrew Wommack'i Teenistus