Ma ei suutnud ise istuda, käia ega teha mitte kui midagi.
Ema kartis, et kukun maha, kuna värisesin üle keha nii tugevalt.
Ehk teisisõnu - mul oli krambihoog.
Ütlesin Jumalale: "Ma pean teadma, kas Niki sureb?"
See oli hirmutav.
Arst tegi kõik, mis suutis, kui see värisemine jätkus üle tunni aja.
Andrew Wommack julgustab sind tänases saates
sirutuma välja ja haarama tervenemise järele,
mis kuulub sulle Jeesuses.
Jumal tahab, et oleksid terve. See on evangeeliumi tõde.
Nüüd aga Andrew isiklikult.
Tere tulemast meie järjekordsesse saatesse!
Jätkan täna tervenemise teemadel,
millest olen rääkinud juba mitme saate jagu.
Eelmises saates näitasime teile üht osa DVD'st
pealkirjaga: "Tervenemise teekonnad VOL.1"
Sel DVD'l on 5 erakordset tervenemise lugu
ja üks neist on Niki lugu.
Näitasime eelmises saates osakest tema loost,
kus ta tervenes fibromüalgiast ehk lihasreumast
ja tundlikkusest erinevate asjade suhtes.
See on üks võimsamaid tunnistusi!
Igakord, kui seda videot vaatan, puudutab see mind sügavalt.
Juhul, kui sa ei näinud me eelmist saadet,
siis seal oli juttu Niki haigusest ja sellest, kui tõsine see olukord oli.
Nad sattusid perega autoõnnetusse, kus Niki lõi oma pea ära.
Kõik arvasid, et sellega läks hästi, aga mingi hetk tekkisid tal probleemid
ja tugevad valud.
Lõpetasime eelmise saate lõiguga, kus tal tekkis tugev krambihoog,
mis näis lausa surmavana.
See kõik juhtus muide arsti vastuvõtul.
Nii palju siis selle raske olukorra taustast.
Tänases saates aga näeme,
kuidas nad hakkasid otsima ja leidma vastuseid.
Loodetavasti suudad end siis kogu loosse sisse elada
ja ma olen tagasi saate lõpus.
Läksin üks päev taas kliinikusse
oma tavapäraseid süste saama ja protseduure tegema.
Saunast välja tulles jõnksusin veidi.
See oli pisut kummaline,
sest mul polnud ju jõudu jõnksutamiseks,
kuid ometi ma seda tegin.
Kui pikali heitsin, jätkus jõnksumine endiselt.
Lõpuksin hakkasin üle keha nii tugevalt vappuma,
et ema ei lahkunud mu kõrvalt hetkekski,
kartes, et kukun maha.
Ma ei suutnud istuda ega tõusta,
kuid ometi kartis ta, et kukun sealt laua pealt maha,
kuna vappusin nii kõvasti.
Tegu oli krambihoogudega.
Ütlesin: "Jumal, ma vajan teada, kas Niki sureb ära?"
See oli hirmutav.
Arst püüdis teha, mis suutis, kuid see hoog muutus üha hullemaks,
kestes üle tunni.
Arst palus, et püüaksin hingata ja lõõgastuda,
kuid isegi mu diafragma vappus.
Mida sa siis seal hingad, kui su diafragmagi tõmbub kokku?!
Arst läks ära ja me hakkasime palvetama.
See on see, mida sa teed, kui midagi juhtub - sa palvetad.
Ema helistas ka me pastorile, kes samuti palvetas meiega.
Ütlesin Jumalale: "Jumal, ma vihan seda!
Ma täiega vihkan seda!
Ma ei taha olla siin!"
Olin muutunud väga osavaks mõttemängude vallas.
Kui su keha on pidevates valudes ja sa oled koguaeg väsinud,
suudad panna silmad kinni ja lülida nö oma keha välja.
Mitte halvas mõttes, aga siiski.
Teha seda mõtte jõul.
Kui tol päeval ei tahtnud ma neid mõttemänge mängida,
vaid ütlesin Jumalale, et ma vihkan seda.
See oli mu elu halvemaid hetki.
Kõik deemonlikud hääled, mida olid 5. aastat kuulnud,
ütlesid mulle: "Miks sa seda teed? Vajad sa tõesti sellist tähelepanu?"
Mu keha oli hullemas seisus kui eales varem
ja mu ema oli hirmul.
"Jumal, Sa pead tegema midagi."
Olen kogenud isiklikku ususõda.
Niki rääkis hea usuvõitluse võitlemisest.
Enamus inimesi ei taju ära, mis on nende elu halvim hetk,
kuid ma teadsin, et see oli minu oma.
Ütlesin: "Ma ei suuda enam!
Ma ei suuda enam mistõttu Sa pead midagi tegema."
Jumal oli alati olnud ustav, kuid ma ütlesin Talle:
"Pead tegema midagi kohe praegu, sest ma lihtsalt ei talu seda rohkem."
Mu silmad olid suletud ja ma nägin, kuidas Jeesus tuli mu juurde.
Te polnud mingi nägemus ega külastus.
See polnud ming kujutelm.
Jeesus ise tuli mu juurde.
Ta tuli mu juurde
ja ma mõtlesin: "Heakene küll, see on normaalne.
Ta on ju mu sõber."
Kuigi ma polnud Teda kunagi varem näinud.
Ta näitas mulle oma käsi,
kus nägin auke ta kätes - nii seest- kui väljaspoolt.
Ja neis aukudes oli endiselt verd.
Küsisin: "Miks seal endiselt verd on?", mispeale Ta vastas:
"Et näidata saatanale, et see on tasu kõige eest."
Ja siis Ta pööras ümber, ning tõmmates oma kuue üles,
näitas mulle oma selga.
Piiblis on öeldud, et oleme Tema vermete läbi terveks saanud.
Need pole mingid vermed.
Ma ei tea, kes selle küll kirjutas,
kuid Jeesuse seljal olevat on täiesti valesti tõlgendatud.
Need on sügavad haavad.
Väga sügavad ja laiad haavad.
Miski, millest ei parane.
Ja need haavad olid üle Ta keha.
Temaga käidi julmalt ümber ja piinati kuni surmani.
Ja siis Ta pööras tagasi
ja kummardus väga lähedale mu kohale.
Üks Ta põsesarnadest oli kõrgemal kui teine.
Ta silmade ümber oli peksimisest nii palju armkudet,
et sa vaevu nägid Ta silmi.
Kuid ometi olid need nähtavad.
Piibel ütleb, et Teda peksti äratundmatuseni.
Mille muu järgi meid ikka tuntakse, kui mitte me näo järgi.
Ma polnud sellele kunagi varem mõelnud.
Olin tundnud Jumalat pea kogu oma elu,
kuid polnud kunagi mõelnud,
et taevasse jõudes me küll näeme kõiki neid arme Ta seljal ja kätel,
kuid ma polnud kunagi mõelnud Ta näo peale.
See murdis mu südame.
Sest mu parim Sõber seisis mu ees, öeldes: "Ma tegin seda sinu eest,
sest ma armastan sind."
Ta ei näidanud seda kõike mulle, küsides: "Miks sa mind ei usalda?
Miks sa endast väljas oled?"
Ta seisis mu ees, et näidata: "Vaata, mida ma tegin!
See on lõpetatud lugu, Niki.
Sa saad terveks, sest ma olen juba maksnud selle eest."
Ta ütles mulle: "Ma armastan sind"
ja ma vastasin Talle, et armastan Teda ka.
LÕPU ALGUS
Kuulsime, et Andrew Wommack oli tulemas me kogudusse.
Olin näinud teda 4-5 aastat varem ühes teises koguduses
ja kuulnud teda ka raadios kõnelemas.
Mõtlesin: "Suuepärane!"
Ema rääkis mulle Andrew Wommacki nimelisest mehest
ja ma mõtlesin: "Tore siis!"
Ema ütles: "Sa ju tunned teda!"
Küsisin: "Kas tõesti?"
Ema ütles: "Jaa, oled ju teda raadios kuulnud!"
Ma ei mäletanud pooltel kordadel oma koeragi nime.
Chris teatas mulle koju jõudes, et ta tahab kindlasti kogudusse minna,
kuna seal on üks külaliskõneleja.
Ütlesin, et mingu muidugi ja et ma jään Nikit valvama.
Rohkem ei teadnud ma sellest midagi.
Andrew oli käinud me koguduses ka 1,5. aastat varem
ja oli nüüd uuesti tulemas novembris.
Ta tulek oli juba aasta varem ette broneeritud.
Ema võttis mobiili kaasa,
juhuks, kui mul olnuks tarvis vetsu minna,
sest ma ei tahtnud seda isaga teha.
Võtsin mobiili kaasa, mis oli vibra peal,
juhuks kui neil oleks mind vaja läinud.
Kuid minna kuulama kedagi, kes õpetab Jumala Sõna nii selgelt,
oli tõeline õnnistus.
Andrew alustas seda õhtut, öeldes, et tahab rääkida armust ja usust
ja ma mõtlesin: "Läheb lahti - jälle see armu ja usu teema!"
Kuid ta jagas seda sõnumit armust ja usust,
öeldes, et arm on alati olemas olnud ja on seda alati.
Usk aga on meie reaktsioon armule.
Ma polnud kunagi varem midagi sellist kuulnud.
Andrew kõneles tervenemisest
ja palus siis kõigil, kes on valudes, minna ette altarile.
Olime lõpetanud palumise, et keegi enam palvetaks Niki eest,
sest see ei kandnud mingit vilja ja oli Niki jaoks valus teema.
Kogu see sebimine ja kõik palvetega kaasnev.
Nii et, ma lihtsalt jälgisin Andrew'd.
Küsimus polnud selles,
et teised oleks teinud midagi õigesti või valesti.
Küsimus oli ainuüksi Jumala armus ja armastuses.
Osa inimesi läks ette suhtumisega: "Ma pole seda väärt",
mispeale Andrew vestles nendega ja ütles, et nii pole hea mõelda.
Istusin esireas ja jälgisin, kuidas ta palvetas
kõigi palvejärjekorras olevate inimeste eest.
Seal oli üks väike valgepäine tüdruk - umbes 5-aastane,
kes läks täie julgusega Andrew juurde.
Andrew põlvitas ta ees, kuna tüdruk oli nii väike
ja küsis: "Mida sa soovid?"
Tüdruk ütles: "Mu pea valutab",
mispeale Andrew vastas: "Usun, et Jeesus tervendab su peavalu,
kuna Ta armastab sind."
Tüdruk ütles: "Ma usun ka."
Andrew küsis: "Kas su pea valutab just praegu?",
mispeale tüdruk noogutas.
Andrew küsis: "Kas tunneksid ära, kui see valu kaoks?"
ja tüdruk vastas jälle jaatavalt.
Andrew ütles: "No siis palume kohe praegu."
Ta pani oma käed tüdruku pea peale
ja palvetas silmad kinni,
samal ajal, kui tüdruk vaatas teda pärani silmi.
Andrew palus tüdruku üle usupalve
ja sõitles seda valu Jeesuse nimel.
Seejärel aga patsutas ta pead ja küsis: "Kuidas sa end tunned?"
Tüdruk vastas: "Hästi."
Andrew küsis, kuidas peaga lood on ja tüdruk vastas: "Palju parem."
Ta kallistas Andrew'd ja läks siis ära.
Me koguduses on üks naine Lorie, kellel oli sarnane olukord nagu Nikil.
Ta liigesed tegid kõvasti valu ja ta ei saanud pesu pesta.
Andrew palvetas ta eest ja ta sai koheselt terveks.
Nähes, kuidas inimesed said Andrew palvete peale koheselt terveks
ma teadsin, et Niki saab samuti.
Ma lihtsalt teadsin.
Kuidas?
Ma lihtsalt teadsin, et ma teadsin.
Jumal oli seda tõotanud, selleks pidi olema oma aeg
ja selleks ajaks pidi olema homme.
Andrew teadis mu visioonist,
kuid ma polnud talle kunagi maininud sõnagi Niki kohta.
Ta ei teadnud Niki olukorrast midagi.
Telefon hakkas vibreerima ja mu süda võpatas,
sest teadsin, et pidin koju minema.
Samas aga polnud ma veel saanud Andrew'ga rääkida.
Vastasin telefonile ja Niki küsis: "Ema, millal sa koju tuled?"
Mis tähendas, et ta vajas mind kohe praegu.
Palusin ta käest 5. minutit, öeldes, et olen palvejärjekorras.
Ta oli sellega nõus.
Jooksin järjekorra ette otsa, kuna mul polnud valikut -
pidin ju kohe koju minema.
Ma isegi ei tea, kellest ma ette läksin, aga nii oli.
Ütlesin: "Tere Andrew, mina olen Chris
ja mul on kodus 19-aastane tütar.
Kas tuleksid ja palvetaksid ta eest?"
Chris nägi kõike tol õhtul toimuvat
ja kutsus Andrew't neile koju Niki eest palvetama.
Andrew oli nõus.
Chris aga võttis tolle õhtu salvestise ja viis koju Nikile.
Kui ema mulle koju jõudes sellest Lorie tervenemisest rääkis,
mõtlesin: "Wau!" ja olin nii rõõmus ta üle.
Samas aga ei julenud ma öelda oma südames:
"Võib-olla on homme minu tervenemise päev."
Sest kui selle välja ütled, aga seda siis ei juhtugi,
on see suur pettumus.
Ütlesin Nikile, et kuulsin jutlust armu ja usu kohta
ja sooviks nii väga, et suudaksin seda selgitada,
kuid see kõik on mu südames ja mitte mu ajus.
Ütlesin lihtsalt, et tean, et ta peab seda salvestist kuulama,
milleks ta oli igati valmis.
Kui Andrew ütles,
et aegamööda kulgevad imed pole Jumala täistahe,
ei solvanud see mind, sest ta on ju võitud mees
ja ta ütles seda armastuses, mis ei solva inimesi.
Kui see pole just lihalikust loomuses öeldud.
Nii et, see ei solvanud mind.
Jooksin hoopis Jumala ette, kes räägib minuga alati
ja ütlesin: "Sa ütlesid mulle, et mu ime saab olema kulgev ime,
aga see mees väidab hoopis vastupidist.
Mida ma siis nüüd uskuma peaks?"
Jumal vastas:
"See pidi olema kulgev ime vastavalt su usule"
ja ma mõtlesin: "Sul on õigus."
Sest ma tegelikult kartsin kohest terveks saamist.
Seda eelkõige oma vaimse seisu tõttu.
Isegi, et ma teadsin, et Jumal suudab mu tervendada
ja ma tõesti ka tahtsin terveks saada,
oli see kõik kestnud siiski väga pikka aega.
Üks me tavapäraseid jutuajamisi,
mis meil Nikiga ka 2-3 nädalat enne seda oli,
seisnes selles, kui ütlesin talle:
"Mõtle, kui saaksid lasta oma jalad sealt tooli pealt rippu
ja seda selliselt, et need puudutaksid maad,
siis see teeks mind küll väga rõõmsaks."
Ta ütles seepeale alati: "Ma püüan. Isa, ma tõesti püüan."
Kuid ta jalad ei ulatunud kunagi põrandani.
Ma teadsin, et Jumal tervendab ta
ja samal ajal oli ka kahtluse hääl pidevalt mu kõrvus.
Nii et, ühtpidi teadsin, et Jumal tervendab ta
ja samas tegi kahtlus oma tööd.
Nii oli üks pidev lahing käimas.
Me ei öelnud tol hommikul: "Täna saad sa terveks",
vaid: "Mis eriline päev täna!"
NIKI "ERILINE" PÄEV
Kuna olin näinud Andrew'd teenimas,
siis ka teadsin, et ta küsib Nikilt, kas ta tunneb oma ihus valu?
Nii palusin ka Nikil mitte võtta tol päeval valuvaigistit.
Andrew tuli ja Niki lamas seal kui kirjamark,
kuid ma ei öelnud endiselt Andrew'le midagi
Niki olukorra kohta.
Nii et, Andrew ei teadnud midagi.
Me pastor kummardus Niki pea kohale ja Andrew põlvitas ta voodi kõrvale.
Ta ütles: "Tere Niki!
Mina olen Andrew ja ma usun, et sa saad täna terveks."
Vaatasin talle otsa ja ütlesin: "Ma usun ka",
ise selle peale samas ehmatades,
mõeldes: "Uskumatu, et midagi sellist just ütlesin."
Kuid samas teadsin, et ma saan terveks.
Andrew selgitas Nikile, kui ta usub kulgevasse tervenemisse,
siis Jumal tegutseb vastavalt ta usule,
olles samas siiski võimeline tervendama teda ka kohe praegu.
Niki oli näinud eelmise õhtu salvestist
ja ütles: "Ma tean, et Ta tervendab mu kohe praegu."
Andrew ütles: "Siis on hästi."
Ta küsis, kas mul valutab kusagilt
ja ma mõtlesin: "See on sajandi rumalaim küsimus!",
kuid kuna ta ei tundnud mind, andsin talle armu.
Ütlesin: "Jah, usun küll, et mu valutab kusagilt."
Valutas ju pealaest jalatallani ja kõikjal, mis selle vahele jäi,
kuid ta ju ei teadnud seda.
"Kas sul valutab kusagilt?"
"Kas tunneksid, kui see valu kaoks?"
Mõtlesin, et ma isegi ei mäleta enam, mis tunne on elada ilma valuta,
mistõttu küllap ma oleks valu kadumist tajunud.
Kuid samas ma polnud ka kindel,
kuid ma ei öelnud seda välja.
Andrew on väga lihtne ja selgesti mõistetav kõneleja,
mistõttu ta ka palvetab väga lihtsalt,
ilma suurema kisa ja pika ning lillelise jutuvadata.
Ma nimetan seda lihtsaks maamehe palveks:
"Tänu Sulle Issand, et tervendad Niki.
Tänu Su vere eest, mille tema eest valasid.
Tänu Sulle Jeesus, et armastad Nikit.
Me sõitleme seda valu Jeesuse nimel.
Jeesuse nimel, aamen.
Niki, kuidas sa end tunned?"
Ja kogu valu mu ihust oli läinud.
Väljaarvatud veel mu kaelast.
Andrew aga teatas Niki pea kallutamise peale:
"Ah, see on kõigest saatan, kes ongi üks paras kaelavalu!"
Ja siis ta palvetas Niki kaela eest.
Andrew ei teadnud,
et Niki oli nädal varem ratastoolist maha kukkunud
ja kaelale viga teinud.
Nii et, ta pani oma käed Niki kaela ümber,
mispeale Chris oleks talle kallale tormanud.
Sattusin seesmiselt paanikasse, kui ta käed Niki poole sirutas.
Teadsin, et Niki saab terveks, samas paludes:
"Jumal, ta puudutab Niki kaela! Ära lase tal talle haiget teha!"
Ta sõitles seda valu ja see lahkus,
öeldes siis: "Tõuse üles ja vaatame, kas valu on läinud?"
Niki lamas seal ja raputas end.
Ta raputas end üle keha, kuid miski ei toiminud.
See polnud minu jaoks midagi üllatavat,
et ma ei suutnud ise istuli tõusta.
Andrew aga ütles mulle: "Mis sul viga on?"
Andrew vaatas mu poole otsekui oleks mingi asja sisse astunud
ja ütles: "Siin pole muud,
kui peame vaid palvetama selle loo pärast."
Ta sirutas taaskord oma suure käe
ja ma hüüdsin taas Jumala poole: "Ära lase talle haiget teha!"
Ta kummardus mu poole ja küsis: "Kas võin palvetada su eest?"
ja ma ütlesin: "Muidugi."
See oli midagi ebatavalist.
Niki vinnas end oma ratastooli.
Ta hakkas nutma,
nuttes oma kõige sügavamast sisemusest.
Ma polnud kunagi varem näinud teda selliselt nutmas.
Astusin vaimus Jeesuse juurde
ja mitte vastupidi nagu kord varem oli olnud.
Nägin end kõndimas Ta poole. Huvitav, kas pole?
See oli kui hetk "X-Files" filmist.
Ta hakkas mind kiht kihi haaval
otsekui mu vanast nahast puhtaks koorima,
visates selle vana naha mu jalgadeni jõudes minema.
Tundsin end füüsiliselt nii tugevana.
Andrew jätkas palvetamist
kuulutades Nikile elu ja jõudu Jeesuse nimel.
Niki võttis ühe käega teki servast ja heitis selle kõrvale,
sirutades teise käe Andrew rindkere suunas,
põksides samal ajal ka jalgadega, et teki alt välja pääseda.
Ja ta väikesed jalad jõudsid kaarega põrandani.
Ta kõndis värisedes oma isa juurde
ja tegi talle suure kalli.
Ja kogu me maja "plahvatas".
Emaga eesotsas.
Kiljusin ja hüppasin teises toa otsas, tundes meeletut rõõmu.
See oli nii võimas ja tundus samas täiesti normaalsena.
See sündis vaid kui ühe sõrmenipsuga.
Värisesin üle keha
ja mu lihased eeldavasti kisendasid: "Mida sa küll teed?!"
Tegin midagi, milleks ma enne polnud suuteline.
Ta pööras ringi ja tuli minus suunas, mind kuuldes, aga mitte nähes.
Ta jõudis keset tuba, kus olid Andrew ja me pastor
ja ütles siis: "Ma ei taha enam väriseda!"
Olin sel hetkel lausa pahane.
Andrew naeris selle peale, pani oma käe Niki peale ja ütles:
"Jeesuse nimel - ihu rahune!"
Niki tuli mu juurde ja ütles: "Oh emake!"
Midagi paremat poleks osanud tahtagi.
Niki kaksikvend oli samal ajal ülakorrusel.
Hüüdsin täiest kõrist: "Tooge Trip ka siia!"
Isa tormas trepist üles, tagus mu uksele ja ütles:
"Pead kohe alla tulema! Niki sai terveks."
Mõtlesin: "See pole võimalik!"
Ta tuli alla ja nägi Nikit seismas seal.
Ta vist pidas seda unenäoks.
Päriselt.
Seal ta seisis ja kallistas ema. Lihtsalt imeline!
Kuid siis pööras ringi ja tegi mulle ka suure kalli.
See oli üks imeline hetk!
Sain vaid tänada Jumalat, et Ta oli muutnud me südameid,
et saime Ta vastu võtta.
Ta pidi meid selleks muutma, et võtta vastu see ime.
Milline kingitus!
Niki polnud enam nõus tol päeval pikali heitma.
Ta ainult seisis ja seisis.
Niki saatis me pastori ja Andrew peale ühise pildi tegemist ukseni.
Me perele meeldib teha palju pilte.
Kuid me olime lõpetanud selle,
kuna sa ei taha ju pildistada surma.
Sa ei taha ju jäädvustada mälestuseks krõnksus käsi ja jalgu.
Või kahvatut nägu.
Või silmi, mis ei sära enam.
Kuid nüüd särasid need silmad täiega.
Rõõmupisaratest.
Andrew aga oli täiesti hämmingus.
Ja korraga mul lahvatas:
"Andrew, kas oleksid nõus meiega pildi tarvis poseerima?"
Ta ütles: "Muidugi. Miks ka mitte?"
Mul on nii hea meel,
et meil on sellest päevast fotojäädvustus.
Sest see peegeldab Niki elu murdehetke
ja eesõigust, et just Andrew oli see, kes tõi sel hetkel Jumala sõna
ja võttis selle lõikuse.
Loodan, et see oli sulle õnnistuseks, sest see on üks võimas tunnistus.
Niki ja ta pere uskusid Jumalalt vastust
ja mul oli eesõigus olla osa Jumala vastusest.
Me lõpetame Niki looga järgmises saates,
mistõttu vaata meid siis jägmiselgi korral.
Ühtlasi aga kuula ka ära me reklaamipaus,
kus pakume sulle erinevaid häid materjale.
Nii et, kuula ja võta meiega ühendust juba täna.
Andrew raamat: "Jumal tahab, et oleksid terve"
on tellitav me kodulehe kaudu.
Kasuta tellides koodi T-330.
Sama materjal on saadaval ka õppematerjalina.
Kasuta tellimisel koodi T-430.
Kogu õpetusseeria on tellitav ka CD'dena või DVD'dena.
Tellimisinfo on nähtav ekraanil.
See Niki video, mida nägid nii täna kui eelmises saates,
on saadaval DVD'l "Tervenemise teekonnad VOL. 1"
Meil on nüüdseks juba kaks sellist DVD'd,
kus on kokku 10 imelist tervenemise lugu.
Võid tellida need endale nii eraldi, kui ka paketina,
kus on siis sees ka mu raamat, õppematerjal
ja CD tervendus-piiblisalmidega, mille taustaks mängib mahe muusika.
Ühtlasi on meil ka üks väiksem brožüür
pealkirjaga: "Jumal soovib, et oleksid terve."
Nii et, saad endale tellida kogu paketi.
Võid tellida endale nii raamatu, õppematerjali kui CD või DVD,
mis kõik moodustavad kokku "Parema tervise paketi".
Paketis on kas CD või DVD,
raamat, õppematerjal
ja DVD'd "Tervenemisteekonnad"
+ tervendus-piiblisalmidega CD.
Kogu pakett on tellitav Andrew Wommacki kodulehelt,
mis on nähtav ekraanil.
Teine õpetus samast seeriast: "Mis selle Pauluse vaiaga on?"
on samuti tellitav me kodulehe kaudu.
Ekraanil on Andrew Wommacki teenistuse kontakandmed
Loodame sinust kuulda juba täna!
Igal suvel toimub ka meie suvine pere piiblikonverents,
mille info on samuti leitav meie kodulehelt.
Hetkel ekraanil kõlav reklaam puudutab kutset perelaagrisse,
mis toimus juba 2010. aastal.
Olen põnevil neist laagritest, kus käib alati väga palju rahvast.
Ühtlasi osaleb seal palju erinevaid külalisi ja külaliskõnelejaid.
Laagris on erinevad majutusvõimalused.
Laagri koduleht on nähtav ekraanil, nii et tutvu sealse infoga.
See on hea üritus, millest osa võtta.
Tõlge: Anne-Ly Raukas