Tere tulemast vaatama saadet "Evangeelium Andrew Wommackiga"
mis räägib Jumala armust ja tingimusteta armastusest.
Siin aga Andrew Wommack isiklikult.
Tere tulemast taas me saatesse!
Jätkan täna õpetusega Rooma kirjast, kus oleme jõudnud 7. peatükini
ja kus eelmine kord lõpetasime salmiga 8.
Nii jätkame täna 9. salmiga.
Sooviksin nii väga, et helistaksid või kirjutaksid meile
ja telliksid endale kõik selle teemaga seotud materjalid.
Mul on audioseeria "Evangeelium - Jumala vägi",
mis kätkeb endas 6 CD'd.
Lisaks selle ka raamat "Arm - evangeeliumi vägi"
Põhjus, miks tahan, et telliksid endale need materjalid,
on selles, et seda kõike on päris raske otse õpetada.
Mitte seetõttu, et teema ise oleks raske või keeruline,
vaid lihtsalt seetõttu,
et see erineb nii palju sellest, mida on harjutud kuulma.
See on totaalselt teine lähenemine suhtele Jumalaga.
Enamus inimesi pole kuulnudki neid asju, millest õpetan,
mistõttu nad kipuvad ka tõrjuma seda.
Mis omakorda on minu jaoks raske, sest ma tsiteerin ju Piiblit
ja nende salmide sisu mõistmine pole üldse raske.
Kuid kui su mõtteviis on totaalselt vastupidine Piiblile,
siis see lükkab ka paljude ajud kreeni.
Tean, et inimesed blokeerivad juba ennatlikult ära kogu mu öeldu,
ilma, et nad kuulaks lõpunigi, millest ma räägin,
sest see kõik on nii erinev sellest, mida on harjutud kuulma.
Seetõttu julgustangi sind tellima endale need materjalid
ja kuulama läbi kogu selle õpetuse,
püüdes enne selle hülgamist mõista seda kogu tervikuna.
See on nii oluline mõista neid tõdesid, isegi, et see on raske.
Raske mitte asjade poolest, mida ütlen,
vaid lihtsalt selle poolest, et see kõik on nii erinev
ja seetõttu on ka inimestel kalduvus seda tõrjuda.
Kordan siinkohal veel üle Rooma 7:8, millega eelmine kord lõpetasime:
"Aga patt, kasutades võimalust,
tekitas minus käsu kaudu igasuguseid himusid;
sest ilma Seaduseta on patt surnud."
Need on kohutavad ja negatiivsed väited selle kohta,
mida käsuseadus korda saatis.
Salmis 6 on öeldud, et käsuseadus kammitses meid
ja salmis 7, et käsuseadus tõi meile tunnetuse patust.
Salm 8 aga ütleb, et see tõi meis esile igasugu soovimatuid, lõputuid himusid
ning äratas ka patu ellu.
Enamus inimesi arvab,
et käsuseaduse roll oli just vastupidine - hävitada pattu.
Tegelikult aga tärkas patt hoopis käsuseaduse tõttu ellu.
Salm 9 ütleb nii: "Mina elasin kunagi Seaduseta,
ent kui käsk tuli, siis virgus patt ellu,
mina aga surin."
Teadsid sa, et patt oli me elus impotentne ja ilma väeta,
kuniks käsuseadus tuli mängu.
Kui käsuseadus tuleb, äratab see su sees patu ellu
ja see patt tapab su.
On see alles üks võimas väide!
Sellest salmist siin võiks kõneleda 2-3 päeva.
Vähemalt telesaates küll.
Kuid las ma jagada ühte mõtet sellega seoses.
Kõik see siin puudutab teemat,
mida osa religioosseid inimesi on nimetanud
"aruandluskohustuse ajaks".
On inimesi, kes on jäänud kinni mõttesse,
et laps sünnib ilma patuse loomusega.
Kuid kui see nii on,
siis kas see tähendab, et kui 1-nädalane beebi sureb,
siis ta läheb põrgusse?
Sest tal on patune loomus ja ta on lahutatud Jumalast.
See ei tundu kuidagi loogiline
saata 1-nädalane laps igaveseks põrgusse.
Ta ei jõudnud veel suurekski saada ega mõista oma tegusid.
Nagu öeldud, ma võiks sellest pikalt rääkida,
kuid las ma öelda, mida ma usun, et see salm õpetab.
Psalmid 51:7 on öeldud: "...ja patus on ema mu saanud."
See ei tähenda, et tegu oli abieluvälise suhtega,
vaid seda, et me kõik oleme sündinud patuse loomusega.
Kuid samas see patt...
Olen sellest nüüd Rooma kirja põhjal rääkinud,
et see patt ei tähenda patutegusid, vaid viitab su patusele loomusele,
millega me kõik oleme sündinud.
Rooma 7:9: "Mina elasin kunagi Seaduseta,
ent kui käsk tuli, siis virgus patt ellu."
Mitte patused teod, aga patune loomus.
Ja selle tulemusena sa surid.
Nii usun ma, et kui laps sünnib - väikese beebina nagu ta on,
siis ta sünnib patus.
Nagu Taavetki ütles Psalmis 51
ja mida paljud teisedki kirjakohad mainivad.
Rooma 5. ptk.'s on öeldud,
et patt sisenes maailma ühe inimese kaudu
ja mitte su oma tegude kaudu.
Sinust sai patune tänu sellele, mida Aadam tegi.
Rooma 5. peatükk mainib seda mitmeid kordi.
Seega, kõik lapsed sünnivad patuse loomusega.
Samas ütleb Rooma 5:13,
et "pattu ei arvestata, kui seadust ei ole."
Sellega on siis nii, et sa sünnid patuse loomusega,
kuid Jumal tegeleb sinuga läbi oma armu ja halastuse,
kuniks hetkeni, mil sa täiesti teadlikult
astud üle Jumala seadustest ja patustad nende vastu.
See on sama, kui sa ei kuuletu oma vanematele
ja sa tead, et sa saad laksu või sind korrigeeritakse muul moel.
Sest sa tegid midagi, mida poleks pidanud tegema.
Samas aga, kui eksid Jumala vastu, siis sa ka tead, et oled seda teinud.
Jumal on ilmutanud sulle seda, mis on vale.
Küsimus pole selles, et ema-isa ütlesid, et see on vale
või et õpetaja seda ütles,
aga sa tead enda sees, et sa käitud valesti.
Ületades selle läve,
mida osa usklikke nimetab "aruandluskohustuse ajaks",
siis sel hetkel, kui sa tead, et sa lähed Jumala seaduste vastu.
Mitte oma vanemate, aga Jumala seaduste vastu,
siis sellest hetkest tärkab patt ellu ja sa sured.
Ja kui peaksid peale seda surema,
olles teadlikult eiranud Jumala käske ja mässanud Ta vastu,
siis see patt arvatakse sulle süüks.
Sest Rooma 5:13 ütleb:
"Pattu ei arvestata, kui seadust ei ole."
Kuniks käsuseadus pole esile tulnud,
siis isegi, et väikesel lapsel on patune loomus,
ei arvestata seda talle süüks,
kuniks ta pole teadlikult rikkunud Jumala seadusi.
Kui aga laps peaks surema enne, kui on aruandevõimeline,
siis isegi, et ta sündis patuse loomusega,
ei panda seda talle süüks.
Kui laps sureb, läheb ta hoobilt Jumala ligiollu.
Nii nagu Taavet ütleb 2. Saamueli 12:23,
rääkides ühest surnud lapsest ja öeldes:
"Mina lähen küll tema juurde, aga tema ei tule tagasi minu juurde.”
Ja kuna Taavet läks Jumala ligiollu,
siis oli ka see laps läinud Jumala ligiollu.
See kõik räägib sellest, et me kõigi elus oli aeg,
kus patune loomus ei valitsenud väga me elude üle.
Kui aga käsuseadus tõusis esile
ja me mõistsime salmi: "Jumal ütleb: "Ära tee seda!""
ning me ütlesime: "Ei tee",
kuid siis murdsime siiski teadlikult seda käsku,
siis me patune loomus tärkas ellu ja tappis meid.
See hakkas vabastama oma negatiivset mõju su ellu,
kiskudes sind kõigi nende asjade poole.
Seda on sageli ka laste puhul näha.
Nad on algul nii armsad ja süütukesed.
Jah, nad pole täiuslikud ega puhtad,
sest ka laps võib vahel olla väga õel ja isekas.
Kuid üleüldises mõttes peitub lastes siiski see lapselik süütus
Kuniks nad ületavad piiri ja midagi juhtub,
nii et nad hakkavad elama patus.
Nad hakkavad mässama.
Kui patt tõstab oma pead, nad "surevad",
kogedes ja nähes seda surma oma elus ning tegudes.
See ongi see, millest Paulus rääkis.
Kuid siin on taaskord tegu käsuteoga.
Enamus inimesi usub, et Jumal andis käsud patu võitmiseks.
Tegelikult aga andis Jumal käsud selleks,
et aidata patul võita sind.
Rooma 7:9-11: "Mina elasin kunagi Seaduseta,
ent kui käsk tuli, siis virgus patt ellu, mina aga surin.
Ja selgus, et seesama käsk, mis pidi olema mulle eluks,
oli surmaks,
sest patt, kasutades võimalust eksitas mind käsu kaudu..."
Siin pole patu all mõeldud su isiklikke patutegusid,
vaid su patust loomust.
"...kasutades võimalust eksitas mind käsu kaudu
ning surmas mu käsu varal."
Käsuseadus andis patusele loomusele võimaluse
võita inimene ja hävitada ta.
See on ka põhjus, miks Jumal andis käsuseaduse -
õhutamaks meis üles kõik see, mis pole Temast,
et see tõuseks pinnale
ja sa peaks seisma sellega silmitsi ning tunnistama,
et oled patune ega suuda end ise päästa,
vaid vajad täielikult Jumala armu.
See kõik on siin Piiblis kirjas
ja ma ei saa aru, kuidas saab üldse selle vastu vaielda?
Ja ometi hoiab enamus inimesi Vana Testamendi käsuseadusest kinni
pidades seda üheks võrratuks asjaks ja püüdes täita kõiki selle punkte.
Ja nad ei mõista grammigi, mis oli käsuseaduse tegelik mõte.
Vaatame uuesti Rooma 7:11-13
"Sest patt, kasutades võimalust, eksitas mind käsu kaudu
ning surmas mu käsu varal.
Nõnda on siis Seadus püha ning käsk on püha, õige ja hea.
Kas nüüd see hea on mulle saanud surmaks?
Kindlasti mitte!
Vaid patt, et ta oleks nähtav patuna,
on toonud selle hea kaudu mulle surma,
''et patt ise saaks käsu kaudu üliväga patuseks."
Siin mainitakse taas
Vana Testamendi käsuseaduse üht põhjust.
See oli mõeldud selleks,
et patt saaks selle läbi üliväga patuseks.
See oli mõeldud näitama meile,
kui väga Jumal vihkas pattu ja meis olevat kurjust.
Samas on käsuseadusel veel tänagi oma roll.
1. Timoteose 1:8 on öeldud:
"Me ju teame, et Seadus on hea, kui keegi seda kasutab korrakohaselt,
teades seda, et Seadust pole seatud kõigile, vaid ülekohtustele..."
Piibel ütleb, et igaüks, kes on uuestisündinud,
on saanud Jumala õiguseks ja pole enam ülekohtune.
Nii võib öelda,
et käsuseadus pole mõeldud kristlase jaoks,
vaid uskmatute jaoks, et näidata neile nende patusust
ja Rooma 7:13 kohaselt,
et patt ise saaks käsu kaudu üliväga patuseks.
Me elame täna maailmas,
mis on sisuliselt loobunud kõigist piirangutest,
mässates nii võimukandjate kui moraalsuse vastu.
Tänapäeva inimesed lahutavad ja taasabielluvad
just nii nagu ise tahavad, hoolimata sellest, mida Jumal ütleb.
Nad naeraksid su üle ja ütleksid, et sa pole poliitiliselt korrektne,
kui ütleksid neile,
et abieluvälised suhted on abielurikkumine.
Sind naerdaks välja ja saadetaks kuu peale.
Inimesed on kaotamas oma moraalset kompassi,
kuna patt rikub nende arusaamasid.
Me lapsed on näinud nii palju ebamoraalsust,
alasti olekut ja sündsusetuid asju,
et nende südametunnistus on reostunud
ja neil pole enam isegi standardit selle kohta, mis on õige või vale.
Kuidas siis saada selline isik mõistma, et ta vajab Jumalat?
Sest nähes kõiki teisi, kes ehk ei tapa küll kedagi,
kuid kes teevad kõiki muid asju, mis on eksimus Jumala silmis,
siis nad ei saa sellest aru.
Nad ei taju oma vajadust Jumala järele,
sest kõik ju elavad nii.
Kuidas siis saada neid seda mõistma?
Võttes appi käsuseaduse,
mis ütleb: "Nõnda ütleb Issand..."
või "Jumal on pahane selliste asjade peale
ja mõistab kohut."
See kõik muudab patu üliväga patuseks.
Inimeste südametunnistus jõuab korraga tagasi sinna,
kuhu Jumal on selle plaaninud.
Käsuseaduse eesmärk on
näidata meile me vajadust Jumala järele
ja kõrvaldada kõik me küsimused ning kahtlused selles osas,
et oleme nii head ja pühad,
et Jumal lihtsalt peab meid vastu võtma.
Käsuseadus aga aitab meil näha,
kui tohutult patused me tegelikult oleme
ja see mõistab meid hukka.
Rooma 3 räägib, et see toob hukkamõistu me üle;
patutunnetuse ja süütunde, mis sulgevad me suu.
Oleme sellest kõigest juba rääkinud.
Käsuseadust ei antud selleks, et aidata meil võita pattu,
vaid näidata meile, et patt oli meid juba võitnud
ja omaenese jõus ei saa me kuidagi patu vastu.
Nii andis Jumal kõik need seadused, et äratada patt ellu ja surmata meid.
See on ikka täiega erinev asi enamus inimeste mõtteviisist.
Nii et, kui kasutad käsuseadust sellel eesmärgil,
on hea.
Kui kasutad käsuseadust selleks, et näidata oma õigust täis inimesele,
kes peab kõiki homodeks, abielurikkujateks
ja inimesteks, kes ei oota seksiga oma pulmaööni...
Inimene, kes sedasi arvab, öeldes, et kõik on ju sellised
ja kindlasti Jumal ikka aktsepteerib teda,
siis taoline inimene tuleb sellest pettusest välja tuua.
Sa pead andma talle teada,
et ta teod pole Jumalale vastuvõetavad.
Jumal ei pigista silma kinni nende osas.
Ta ei arvesta sellega, mida kõik teised teevad,
nii et võiksid puhta nahaga pääseda, kui oled seal kusagil vahepeal.
Me peame aitama inimesi välja sellest pettusest.
Aga kuidas?
Sa kasutad käsuseadust, öeldes: "Sa ei tohi...!", sest Jumal ütleb nii.
Jumal hävitas Soodoma ja Gomorra homoseksuaalsuse pärast,
pidades seda jõledaks.
Jõleduse ja nö keskmist sorti patu vahel
on ikka vahe.
Jõledus on miski, mida Jumal vihkab.
Kui loed Piiblit ja lähed tagasi Vanasse Testamenti,
siis sa näed, kuidas Jumal vihkab homoseksuaalsust, abielurikkumist,
valetamist, varastamist jne.
Kui siis inimene seda kõike kuuleb, saab ta ka öelda:
"Mul ükskõik, mida kõik teised teevad, aga ma olen süüdi.
Jumal, olen eksinud Su vastu, mistõttu ole mulle armuline."
See on käsuseaduse eesmärk
ja kui seda selliselt kasutada, on kõik hästi.
Probleem aga on selles,
et tänapäeva religioosne kirik
on muutnud käsuseaduse millekski, mis on kui hea asi
ja mis peaks sind aitama su suhtes Jumalaga.
Ainus, mida see saab teha,
on aidata sul näha, et sa vajad Jumalat,
kuna oled nii metsik ja jumalakartmatu.
Kuid see ei saa juhtida sind suhtesse Jumalaga
ega luua suhet Jumalaga.
See vaid saab tuua esile kõik need kohad,
kus oled omadega mööda pannud.
Käsuseadus on kui eksami vastuvõtja,
kes ei kiida sind kunagi ega ütle sulle midagi head.
See näitab sulle vaid seda, mida kõike oled valesti teinud.
Nii vaatab või kuulab meid ka täna inimesi,
kes te püüate suhelda Jumalaga stiilis:
"Oo Jumal, ma luban Sulle, et hakkan nüüd Piiblit uurima,
palvetama, kirikus käima, kümnist maksma, püha elu elama jne.
Jumal, ma teen kõiki neid asju,
mistõttu kas Sa palun võtaks mu nüüd vastu?"
Kuid see on käsu all elamise mentaliteet.
Sa püüad hoida Jumala ligi omaenda tegudele tuginedes,
samas, kui oled siiski hukkamõistu all
ega tunne kunagi, et oled piisavalt hea.
Sul jääb alati millestki puudu.
Sa ei kahtle Jumala väes.
Küll aga selles, et Ta kasutaks seda sinu elus ja sinu heaks,
sest sa tead, et sa pole kõike õigesti teinud.
Käsuseadus näitab sulle alati kõike, mida sa valesti teed.
Vahet pole, kui teed 1000'st asjast isegi 999 asja õigesti -
käsuseadus tooks esile selle ühe asja, millega mööda panid
ja mõistaks su ikkagi paadunud patusena hukka.
Sest see on käsuseaduse eesmärk - muuta patt üliväga patuseks.
Nii elavad paljud teist süü- ja hukkamõistu all.
Sa usud küll Jumalat ja seda, et Ta armastab sind teatud maani.
Sa tead, et sa ei lähe põrgu,
sest sul on mingi suhe Temaga siiski olemas,
mis tagab sulle taevasse minemise.
Kuid sa ei naudi oma päästega kaasaskäivaid hüvesid.
Sa ei näe Jumala väge voolamas läbi enda.
Oled meeleheitel ja su elus toimub igasugu asju.
Kuid seda kõike seetõttu, et sa elad käsuseaduse all,
mille eesmärk ongi sind hukka mõista
ja muuta patt tugevaks ning sind nõrgaks;
sõita sust' üle surma ja hukkamõistuga.
2. Korintlastele 3:7, 9 on seda öeldud.
Seal on juttu surma- ja hukkamõistuteenistusest.
On need alles võimsad väljaütlemised!
Kui sa vaid vaataks oma elu peale,
siis kuidas tundub - kas patul on haaret selle üle?
Kas sa himustad asju, mille osas tead, et sa ei peaks?
Tunned sa end üliväga patusena?
Tundub sulle, et patt pulbitseb su sees täiega?
Koged sa hukkamõistu ja pidevat teadlikkust oma pattudest?
Kõik need asjad, mida just nimetasin, on käsuseaduse funktsioon.
Kui koged midagigi sellest, mida nimetasin,
siis järelikult elad käsu all.
Kuid Heebrea kirjas 10:1-2 on ka vastukaaluks öeldud,
et kui oleks juba olnud mingi ohver,
mis oleks suutnud lahendada patuprobleemi...
Jeesus muide oli see ohver, kes ka lahendas me patuprobleemi.
Siis seal on öeldud: "Jumalateenijail ei oleks kord juba puhastatult
enam mingit patust südametunnistust."
Su südametunnistus ei peaks olema enam patune.
Sa ei peaks enam mõtlema pidevalt oma puudustele ja eksimustele.
Tavainimene võib nüüd selle peale muidugi öelda:
"See on ju Jumala pilkamine!
Sest kui ma ei keskendu oma patususele ja ebapühadusele,
siis mis mind üldse veel tagasi hoiaks, et mitte minna ja teha pattu?"
Sinu uus loomus.
Kui oled tõeliselt uuestisündinud,
paneb su uus loomus sind ka püha elu elama.
Seda isegi alateadlikult ja rohkem, kui seda enne teadlikult tegid.
Sa hakkaksid elama püha elu nagu Roomlastele 6 on öeldud,
kuid mitte selleks, et olla aktsepteeritud Jumala poolt,
vaid see on kui vili sellest, et oled Jumala poolt vastuvõetud.
Pühadus pole mitte juur, aga vili - kaasnähtus.
See on kristlase loomuses hakata elama teisiti.
Ühtlasi ei taha sa ka anda saatanale maad oma elus.
Need salmid on ikka võimsad!
Rooma 7:14: "Ma tean küll, et Seadus on vaimulik,
mina aga lihalik, müüdud patu alla."
Seejärel aga läheb Paulus al salm 15 järgmiste mõtetega edasi,
mis ühes ingliskeelses piiblitõlkes kõlavad üsna kummaliselt.
Kuid mis iganes piiblitõlget sa ka ei vaataks -
kõik see järgnev tundub olevat vastuolus kõigega,
mida ta varem ütles.
Me tänane aeg saab kohe otsa, nii et me ei jõua sellest enam rääkida.
Nii jätame selle järgmiseks korraks.
Tahan väga julgustada sind vaatama meid ka järgmine kord,
sest sa pead mõistma neid salme õigest vaatenurgast.
Usun, et Rooma 7:15-25
on eeldavasti kõige enam vääriti mõistetud
ja vääriti rakendatud salmid Piiblis.
Sest neid kasutatakse kaotusega leppimise-
ja selle vastuvõtmise kontekstis, otsekui see oleks normaalne.
Kuid nende salmide mõte pole üldse see
ja me räägime sellest järgmine kord.
Kogu see praegune õpetus on saadaval ka audiomaterjalina
ja raamatuna ning õppevihikuna, mis on tellitavad me kodulehelt.
Me kodulehe aadress on ekraanil
ja ma julgustan sind tellima neid,
enne kui selle teema eos maha kannad,
sest usun, et see võib muuta su elu.