o
EVANKELIUMIN ÄÄRELLÄ Roomalaiskirje
Tervetuloa evankeliumin äärelle Andrew Wommackin kanssa.
Tervetuloa seuraamaan ohjelmaa.
Tänään jatkan opetussarjaa Roomalaiskirjeestä.
Opetan Roomalaiskirjettä jae jakeelta.
Sarjaan liittyy kirja, cd-sarja sekä työkirja.
Kirjan nimi on "Grace the Power of the Gospel".
Suositan oheismateriaalin hankkimista.
Jatkamme nyt Room. 6. luvusta.
Viidessä ensimmäisessä luvussa Paavali opetti, että evankeliumi -
on Jumalan armoa. Emme saa ansioidemme mukaan.
Emme voi ansaita Jumalan suosiota.
Evankeliumi on Jumalan voima.
Jumala ilmoittaa sen monin tavoin;
Intuitiivisesti monilla on ymmärrys etteivät he ole riittävän hyviä ja
he tarvitsevat yhteyden Jumalaan armon kautta.
Luvuissa oli kuvaus Abrahamin ja Davidin elämästä.
Room. 5. luvussa on voimallisia ajatuksia, -
joista puhuimme viime kerralla.
Paavali kirjoitti, että olemme kaikki syntisiä -
olleet syntymästä saakka.
Olemme syntyneet syntiin taippuvaisen luonnon kanssa.
Niin kuin fyysisesti synnyimme syntisinä, olemme nyt syntyneet -
Jumalan vanhurskaina.
Se ei perustu meidän tekoihimme.
Jos julistamme tosi evankeliumia, seuraavaa kysymystä ei voi välttää;
Room. 6:1 "Mitä siis sanomme? Onko meidän pysyttävä synnissä, -
että armo suureksi tulisi?
Jos on totta, että Jumala yhteytemme perustuu uskoon, -
eikä omaan pyhyyteemme, jonka uskomalla voimme vastaanottaa, -
voi ajatella, ettei ole väliä, vaikka elämme synnissä?
Apostoli Paavali ei opeta näin.
Ennen kuin jatkan hänen vastauk- sesta, tuon yhden näkökulman esiin.
Sama kysymys toistuu Paavalin kirjeissä monta kertaa.
Room. 6:1 ja 6:15-jakeissa toistuu sama ajatus.
Kuinka siis on? Saammeko tehdä syntiä, koska emme ole lain alla, -
vaan armon alla? Pois se! (Room. 6:15)
Paavali vastasi kaksi kertaa kysymykseen samassa luvussa.
Jos julistamme evankeliumia Paavalin tavoin,
saatamme kysyä johtopäätöksenä; Voimmeko tehdä syntiä?
En väitä niin, eikä Paavali väittänyt niin.
Mutta, jos tuo kysymys ei nouse, -
emme ymmärrä Paavalin julistamaa evankeliumia.
Moni saarnaaja sanoo, ettei kenelläkään seurakunnassa -
ole koskaan ollut kysymystä;
Voinko tehdä syntiä, koska Jumala rakastaa minua armon kautta, -
joka minun pitää vain vastaanottaa uskossa?
Moni ei ajattele sitä, koska ei ole koskaan ole kuullut evankeliumia.
Kysymys ei ole pääajatus, mutta se esitetään kaksi kertaa luvussa.
Se osoittaa kuitenkin, että jo julistamme samaa evankeliumia,
kuin Paavali, jossain vaiheessa täytyy kysyä tuo kysymys;
Voimmeko elää synnissä?
Paavali vastaa kysymykseen Room. 6:2:ssa; Pois se!
Viittasin ilmaisuun - Pois se! - jo aikaisemmin.
Paavali käyttää ilmaisua 4-5 kertaa Roomalaiskirjeessä.
Tutkin asiaa, ja Paavali käyttää ilmaisua -
10 kertaa Roomalaiskirjeessä.
Se on yksi Paavalin suosikki-ilmaisuja.
Lähes joka kerta- Pois se! - ilmaisua käyttettäessa,
joku on vastustanut hänen opetusta.
He ovat ymmärtäneet, että Paavali kehoittaa tekemään syntiä.
Paavali kieltää sen.
"Pois se"- kreikaksi on erittäin keilteinen ilmaus.
Se tarkoittaa; Ei missään tapauksessa.
Ilmaisu on lähellä kiroamista kuitenkaan kiroamatta.
Yhdessä Raamatun käännöksessä se on käännetty kiroamisena.
Toisin sanoen, jos olemme armosta pelastettu, saammeko elää synnissä?
Ehdottomasti ja varmasti ei! Paavali enkä minä väitä näin.
Voidaan myös sanoa; Jos Jumala hyväksyy minut rakkautensa -
ja Jeesuksen sovitustyön kautta, se täytyy hyväksyä uskon kautta.
Jos se on totta, miksi pitäisi elää pyhää elämää?
Room. 6. -luvussa on kaksi syytä miksi emme elä synnissä.
Lisään vielä kolmannen, joka myös on löydettävissä Raamatusta.
Room. 6:sta löytyy seuraavat syyt; -
Room. 6:2 "Pois se! Me, jotka olemme kuolleet pois synnistä, -
kuinka me vielä eläisimme siinä?
Selitän hetken kuluttua jaetta.
Room. 6:16 "Ettekö tiedä, että kenen palvelijoiksi, -
ketä tottelemaan, te antaudutte,-
sen palvelijoita te olette, jota te tottelette, -
joko synnin palvelijoita, kuolemaksi, tahi kuuliaisuuden, vanhurskaudeksi?
Tämän mukaan synti elämässä avaa saatanalle tien elämään.
Tämä on aihe, josta opetan seuraavissa jaksoissa.
Miksi elää pyhää elämää?
Olemme pyhiä, koska uudestisynnyt- tyä Jumala on muuttanut luontomme.
Ja mikäli emme elä pyhästi, saata- na tulee "syömään lounaamme".
Saatana pääsee synnin kautta vaikuttamaan elämässämme.
Kolmanneksi, tähän viitataan muissa Raamatun kohdissa;
kuinka maailman ihmiset voivat nähdä elämässämme -
Jumalan työn tuloksia, jos ne ovat vain näkymättömissä?
Pyhä elämä todistaa muille ihmisille Jumalan vapauttavasta voimasta.
Emme voi vapauttaa muita, ellemme ole saaneet itse kokea vapautusta.
Mistään näistä syistä ei puhuta, -
kun nykyään keskustellaan pyhyydestä.
Uskonto, jossa suorituksilla on suuri merkitys sanoo, -
että Jumala rakastaa, hyväksyy ja käyttää meitä sekä vastaa -
rukouksiin tekojemme perusteella.
Ihmiset eivät yritä elää pyhää elämä, koska se on luonnollista, -
koska eivät halua saatanan vaikuttavan elämässä tai todistaa.
Sen sijaan he haluavat tulla Jumalan suosioon.
Se on väärin.
Mikäli yritämme saavuttaa Jumalan suosion ja -
hyväksynnän pyhän elämämme kautta, -
emme kunnioita ja arvosta silloin Jeesuksen sovitustyötä.
Emme usko, että Jeesuksen työ riittää, -
vaan haluamme lisätä siihen.
Yrittäessämme lisätä jotain Jeesuksen työhön, mitätöimme sen.
Jeesus vain voi sovittaa synnit. Se voidaan vain uskoa ja vastaanottaa.
Jos uskot, että Jeesus sovitti, -
mutta ilman tekojasi Jumala ei siunaa sinua, -
olet silloin mitätöinyt Jeesuksen sovitustyön.
Moni ei usko tällä tavoin.
He sanovat, että puhun liikaa, mutta Raamattu puhuu paljon siitä.
Olen viitannut lukuisiin Raamatun kohtiin Roomalaiskirjeessä.
Paavalille se oli totuus, josta ei voinut keskustella.
Roomalaiskirjeessä hän puhuu tutkijamaisesti tästä aiheesta, -
mutta Galatalaiskirjeessä hän pani hanskat naulaan ja sanoi -
luvussa 1, että vaikka enkeli tai- vaasta julistaisi jotain muuta -
kuin hänen julistamaa evankeliumia, olkoon hän kirottu.
Jotkut ajattelevat, ettei hän voinut tarkoittaa sitä, -
mutta Paavali toistaa saman ajatuksen.
Se oli ehdoton väittämä.
Gal. 3. -luvussa Paavali sanoo; Oi te älyttömät galatalaiset!
Kuka on lumonnut teidät?
Paavali ei tehnyt kompromisseja ja en usko suurentelevani sitä.
Uskon, että se on evankeliumia.
Jotkut julistavat evankeliumia, jonka sanoma on Jumalan viha.
Gal. 1:8 "Mutta vaikka me, tai vaikka enkeli taivaasta -
julistaisi teille evankeliumia, joka on vastoin sitä, -
minkä me olemme teille julistaneet, hän olkoon kirottu."
Room. 6:1-2 "Mitä siis sanomme?
Onko meidän pysyttävä synnissä, että armo suureksi tulisi?
Pois se! Me, jotka olemme kuolleet pois synnistä, -
kuinka me vielä eläisimme siinä?"
Toisin sanoen kristityn luonnon mukaista ei ole haluta elää synnissä.
Moni kristitty ei havaitse sitä elämästään.
Mutta todella uudestisyntyneellä on muutos tapahtunut elämässä.
Tapaamani mies oli joutunut käymään läpi vaikeita vaiheita.
Kysyin, mitä olisi tapahtunut, jos hän ei olisi ollut uskossa.
Hän laittoi sormen otsaani ja oli vetävinään liipaisinta.
Valehtelematta hän olisi tappanut tuon henkilön.
Mutta nyt hän on uusi ihminen.
Moni huomaa muutoksen elämässä.
Siitä huolimatta suurin osa kristityistä tajuaa tekevänsä syntiä.
Joillakin kestää kauan, ennen kuin he vapautuvat riippuvaisuuksista.
Ulkoisista riippuvaisuuksista voi päästä helpommin, -
mutta riippuvaisuus kriittisyyteen, juoruiluun, pahan puhumiseen.
Joillain kristityillä vielä 20 vuoden kuluttua on vaikeuksia hallita kieltä.
On myös monia asenteita, jotka muuttuvat hitaasti.
Siksi monet eivät usko mitä lukevat Room. 6:2:sta.
Ei voida sanoa, ettemme voi enää tehdä syntiä.
Mikäli olisi aikaa käydä läpi kaikki Roomalaiskirjeen kohdat, -
jossa käytetään sanaa "kuollut", -
Paavali käyttää sanaa siinä merkityksessä, -
että kuolema tuli yhden ihmisen kautta.
Tarkoittaako se, että Jumalalle kuol- leina emme voi tehdä mitään hyvää?
Luvussa kuusi Paavali tekee yhteenvedon tästä aiheesta.
Pähkinän kuoressa ajatus on tämä; kun olimme kuolleita Jumalalle,
ennen uudestisyntymää, emmekö voineet pyytää mitään Jumalalta?
Eikö Jumala voinut vastata rukouksiimme?
Saatoimmeko tehdä mitään hyvää?
Emmekö olleet lainkaan yhteydessä Jumalaan?
Kuollut ei tarkoita sitä. Fyysinen kuolema on lopullista.
Moni ajattelee kuoleman olevan aina lopullista.
Raamatussa kuolema ei tarkoita vain sitä.
Syntiinlankeemuksessa Adam ja Eeva eivät kuolleet fyysisesti.
Mutta Raamatussa sanotaan, että jos he syövät sen puun hedelmää, -
he varmasti kuolevat. He kuolivat hengellisesti, ei fyysisesti.
Tarkoittaako se sitä, ettei heillä ollut enää henkeä?
Ei. Room. 5. luvun mukaan heissä asui syntinen luonto sen jälkeen.
Ja se sai aikaan syntiinlankeemuksen.
Raamatussa sanalla kuolema tarkoitetaan eroa.
Heidän henki oli yhteydessä Jumalaan päivittäin.
He ajattelivat Jumalan tavoin.
Heillä oli Jumalan sydämen laatu ja olivat yhteydessä Häneen.
Mutta syntiinlankeemus eroitti heidät Jumalan yhteydestä.
He kuolivat hengellisesti, vaikka heidän henki toimi yhä.
Heidän henki toimi ilman Jumalaa.
Tarkoittaako se, ettei heillä enää ollut yhteyttä Jumalaan? Ei.
Vanhan testamentin maailmassa Jumala puhui silloin tällöin ihmisille.
Joskus ihminen saattoi kuulla Jumalan äänen, joskus taas ei.
Mutta ero siihen, miksi Jumala loi ihmisen, oli valtava.
Jumala loi ihmisen elämään yhteydessään.
Syntiinlankeemuksessa he joutuivat eroon Jumalasta eli kuolivat.
Mikäli hengellinen kuolema tarkoit- taa eroa Jumalasta, -
silloin "te olette kuolleita synnille" tarkoittaa sitä, -
että olemme eronneet synnistä.
Tästä aiheesta olen kirjoittanut kirjan "Henki, sielu ja ruumis".
Kirjassa ja opetussarjassa tämä on selitettty yksityiskohtaisesti.
Henkemme on erossa synnistä.
Jos teemme syntiä kristittynä, se voi tulla ruumiiseemme tai -
sieluumme; tunteidemme tai ajattelumme välityksellä.
Mutta hengessämme on Pyhän Hengen sinetti ja se on erossa synnistä.
Uudestisyntynyt henki on erossa, eikä se voi saastua synnistä.
Jotkut saattavat miettiä "Voiko kristitty tehdä syntiä?"
Kyllä, koska emme ole vain henkeä.
Seuraavissa jakeissa kuvataan sitä yksityiskohtaisesti.
Jakeissa sanotaan, että uudesti- syntymässä luontomme on muuttunut.
Aikaisemmin luontomme ajoi meitä syntiin.
Nyt luontomme ajaa meitä Jumalaa kohti.
Mutta meillä on yhä hengen lisäksi ruumis ja sielu.
Riippuu siitä kuinka paljon keski- tymme uudestisyntyneeseen henkeen.
Ruumis ja sielu voi olla tämän maailman vaikutuksen alaisena, -
sen sijaan, että uudestisyntynyt henki voi ohjata meitä.
Meitä saattavat ohjata hengen sijaan viisi aistia ja lihamme.
Fyysisessä maailmassa on enemmän -
saatanan kuin Jumalan ohjaamia ihmisiä.
Saatanan vaikutus fyysisessä maailmassa on huomattava.
Mikäli emme keskity uudestisyn- tyneeseen henkeemme, -
kristittynä voimme myös tehdä syntiä tässä maailmassa.
Luvussa puhutaan siitä, kuinka pitää erottautua pahasta.
Mutta henkemme on kuollut synnille.
Uudestisyntyneen hengen mukaan valeltavalla on kristityn luonne.
Se haluaa elää pyhää elämää, vaikka aina ei eläkkään sitä.
Meillä on sielu ja ruumis. Voimme elää ruumiillisesti hengen sijaan.
Mutta luontomme haluaa elää pyhää elämää.
Paavali sanoo tässä luvussa, -
että Jumala hyväksyy meidät armon kautta, -
joka on vain uskottava.
Rohkaiseeko se elämään synnissä? Ei.
Uudestisyntymässä Jumala muuttaa luonnon.
Joka vastaanottaa yhteyden Jumalaan uskon kautta, -
hänen luonto muuttuu.
Voidaan yhä tehdä mitä tahdotaan, mutta mitä tahdotaan, on muuttunut.
Olen saanut johdattaa Herran luo tuomittuja ihmisiä, -
jotka halusivat vastaanottaa armon, -
mutta eivät uskoneet voivansa elää pyhää elämää.
He eivät voineet uskoa, että pääsevät eroon tupakoinnista tms.
Olen sanonut heille, -
että ottakaa vastaan Jeesus armon kautta -
ja sen jälkeen polttaa tms. niin paljon kuin haluatte.
En väitä, etteikö olisi tärkeää pitää huolta terveydestä -
ja olla todistuksena.
Sanon niin, koska jos annamme elämämme täysin Herralle, -
vastaanotamme pelastuksen yms. Jos se on tosi uudestisyntyminen, -
tämän luvun mukaan kuolemme synnille.
Jumala muuttaa sydämemme ja emme himoitse enää samoja asoita.
Saatamme toimia niin, mutta emme nauti siitä.
Uudestisyntyneet tunnistaa siitä, ettei hän nauti synnistä.
Uskovasta tuntuu kauhealta synnin jälkeen, -
vaikka ennen uskoontuloa hän nautti synnistä.
Uudestisyntyneen luonto on muuttunut.
Uudestisyntynyt henki ei himoitse syntiä.
Uudestisyntymässä Jumala muuttaa sydämen.
Uskonto haluaa muuttaa ulkoa sisäänpäin, -
ja antaa pitkiä vaatimuslistoja, jotka täyttämällä sydän muuttuu.
Mutta Jumala pyytää ensin vain antamaan elämä hänelle -
ja vastaanottamaan pelastuksen ja vanhurskauden ilmaisen lahjan.
Sydän muuttuu ja se muuttaa myös ulkoisen toimintamme.
Jeesus sanoi, että fariseukset yrittävät puhdistaa ensin ulkoa, -
mutta Jeesus kehotti puhdistautumaan ensin sisältä.
Se on täysin päinvastainen lähes- tymistapa, kuin uskonnollisuudessa.
Tänään päätämme tähän. Jatkamme opetussarjaa ensi viikolla.
Saatavilla on myös kirja; "Grace the Power of the Gospel."
Kirjan voi tilata ruudulla näkyvistä yhteystiedoista.
Suomennos: Tanja Koivumäki