RAAMATULLINEN USKO & HERÄTYS 3/6
Raamattu miinus - liberaaliteologia
Tervetuloa seuraamaan ohjelmaa Raamatullinen usko & herätys.
Olen puhunut Jumalan Sanan merkityksestä herätykselle.
Olen kertonut, että sekä Vanha että Uusi testamentti, -
Jeesus ja apostolit todistavat Raamatun olevan Jumalan Sanaa.
Käsittelemme paria kohtaa -
sekä erilaisia hyökkäyksiä Raamattua vastaan.
Ehkä ihmettelet, miksi tällaisesta pitää puhua.
Ongelma on siinä, että vaikka uskommekin Jumalan Sanaan, -
sitä vastaan hyökätään voimakkaasti ja on tärkeää, että tiedämme sen.
On tärkeää, että voimme myös vastata hyökkäyksiin.
Minun tehtäväni teologina on puolustaa Jumalan Sanaa, -
kuunnella eri näkemyksiä ja kertoa oma kantani.
Puhun nyt Raamattu miinuksesta ja seuraavalla Raamattu plussasta.
Näissä aiheissa keskeisenä on totuus.
Raamattu ei ole kuin jäälautta, jolta hypitään jääpalalta toiselle.
Raamattu on kallio, jolla seisomme.
On tärkeää sanoa, että Jumalan Sana on koko totuus, -
josta ei voi ottaa mitään pois, eikä siihen voi lisätä mitään.
Siksi puhun Raamattu plussasta -
ja Raamattu miinuksesta, joka on liberaaliteologinen asenne.
Raamattu plussassa perinteisiin lisätään asioita, -
jotka eivät perustu Raamattuun.
Raamattua täytyy ensinnäkin puolustaa.
On tärkeä tietää, mitä siementä kylvetään.
Saarnaajilla ja heidän koulutuksissaan -
on erilaiset perusnäkemykset Raamatusta.
On tärkeää, millaisen raamattu- näkemyksen he saavat.
Siksi on tärkeää perustaa sanan- julistajille sellainen koulutus, -
joka todella perustuu Jumalan Sanalle.
Tämä on se työ, jota itse teen, ja josta puhun myöhemmin.
Siksi tarvitaan Jumalan Sanan puolustamista, mutta -
myös Jumalan Sanan julistusta. Molemmat ovat tärkeitä.
Nyt katsomme, miten Jumalan Sanaa puolustetaan.
Omassa elämässäni tämä asia on tullut hyvin lähelle.
Kasvoin Raamattuun uskovassa ympäristössä.
Isäni oli pappi joka julisti ja puolusti Jumalan Sanaa, -
ja piti tehtävää hyvin tärkeänä.
Siinä ympäristössä, jossa elin, raamatullinen usko oli tärkeä.
Mutta kun aloin opiskella teologiaa maallisessa yliopistossa, -
jouduin pian epäilyksen valtaan.
Vaikka olin elänyt turvallisessa hengellisessä ympäristössä, -
aloitettuani teologian opinnot kuulemani asiat -
alkoivat pian vaikuttaa uskooni. Ajauduin hengelliseen kriisiin.
Pastori, joka oli sielunhoitajani silloin, soitti minulle.
Juttelimme kuten tavallista. Olimme menossa samalle leirille.
Hän kysyi: "Anders, mikä on tilanne?"
Vastasin, että asiat eivät olleet hyvin, ja kerroin tilanteen.
Olin Göteborgissa ja hän Lundissa, ja hän sanoi: "Minä tulen."
Hän matkusti heti seuraavalla junalla luokseni.
Hän auttoi minua löytämään taas uskoni, -
koska sitä oli ravisteltu pohjia myöten.
Jeesuksen sanat sekä UT:n kirjoitukset oli kyseenalaistettu.
Olin siitä hyvin järkyttynyt.
Uskoni oli melkein kokonaan pois pyyhitty.
Hän kysyi minulta: "Pystytkö sanomaan sanan Jeesus?"
Pystyin sanomaan: "Jeesus."
Hän vastasi: "Siihen voimme alkaa rakentamaan uutta."
Olen nähnyt epäilyksen voiman.
Se ei ole kaunista, vaikka jotkut kerskuvat epäilyksillään.
Epäileminen on totuuden vihollinen.
Jumalan Sana on totuus, ja siksi haluan jakaa kanssasi nämä asiat.
Olen itse ollut pappina Ruotsin kirkossa, kuten isänikin.
Olen koulutettu Ruotsin kirkossa.
Ruotsin kirkon näkemys on melko tavanomainen.
Kritiikki Raamattua kohtaan on vaikuttanut suuresti -
maallistuneisiin yliopistoihin.
Mutta Kirjoitusten kyseen- alaistaminen leviää nyt -
myös vapaaseurakuntien opistoihin.
Tämä ei ole hyvä asia.
Uskon, että terveiden tieteellisten perustelujen pohjalta -
voidaan puolustaa Jumalan Sanaa, jota muuten kyseenalaistetaan.
Nyt paneudumme tähän, jotta saisit käsityksen asiasta.
Saat ymmärryksen siitä, ja voit rukoilla sen puolesta.
Aloitamme Raamatun tulkitsemisen historialla.
Osa ihmisistä sanoo, että he vain lukevat Raamattua, eivät tulkitse.
Se ei pidä paikkaansa, sillä kaikki tulkitsevat Raamattua.
Korostamme Raamattua saamamme kasvatuksen -
ja seurakuntamme opetuksen mukaan.
Kaikki tulkitsevat Raamattua, ja on myös tulkinnan historia.
Kerron lyhyesti Raamatun tulkinnan historiasta.
Voidaan sanoa, että on alkukriittinen historia.
Silloin puhutaan pitkästä ajanjaksosta.
Se ajoittuu apostoliselta ajalta aina 1700-luvulle asti, -
jolloin oli harvinaista, että Jumalan Sanaa kyseenalaistettiin.
1700-luvulta lähtien alettiin ajatella uudella tavalla, joka -
levisi koko eurooppalaisen kulttuurin alueelle.
Se Raamattu-, usko- ja seurakuntanäkemyksiin.
Sitä kutsuttiin valistukseksi, joka on hyvin positiivinen sana.
Haluaisin laittaa sanan "valistus" lainausmerkkeihin, -
koska kyse ei ollut valistuksesta vaan ideologiasta.
Valistus oli ajattelutapa, -
joka oli aivan muuta kuin raamatullinen.
Tämän myötä tulee mukaan raamattukritiikki.
On ymmärrettävä, että kritiikki ei aina ole negatiivinen asia.
Esim. englanninkielinen termi "literary criticism" merkitsee -
kirjallisuustiedettä, kirjalli- suuden tieteellistä työstämistä.
"Bible criticism" voi tarkoittaa Raamatun tieteellistä työstämistä.
Se ei tarkoita kielteisyyttä, vaan tieteellisten menetelmien käyttöä -
analysoitaessa Raamattua. Se on tärkeää tiettyyn pisteeseen asti.
Raamatun tekstin on oltava oikea, sillä siitä on 5000 käsikirjoitusta.
On huomioitava, mikä on vanhin, paras, tai asianmukaisin käyttää.
Se on sopivaa raamattukritiikkiä.
Pitää myös tietää, mitkä kirjoitukset kuuluvat Raamattuun.
Tämä kanoninen kritiikki on myös tärkeää.
On myös tärkeä, ettei Raamattua lueta pelkällä tunteella -
hyppimällä mättäältä toiselle tai jakeesta toiseen.
Raamatussa pitää huomioida asiayhteys.
Alkukielen tunteminen on tärkeää.
Mietitään, mitä esim. Paavali halusi sanoa.
Se osa raamattutiedettä on hyvin tärkeää.
On myös aihe, jota kutsutaan raamattukritiikiksi.
Raamattua kohtaan on 1700-luvun jälkeen syntynyt -
muita näkökulmia.
Tänään Raamatun sijasta ylimpänä on järki.
Järki alkaa hallita kuten Ranskan vallankumouksen aikana, -
jolloin järki laitettiin valtaistuimelle.
Järjen jumalatar asetettiin valta- istuimelle Notre Damen kirkkoon.
Se kuvaa järjen hallitsevaa asemaa.
Jumala ei ole järkeä vastaan. Hänhän loi sen.
Eräs Ruotsin herätyshistorian nimistä on Henrik Karthaug.
Hän sanoi, että järki on Pyhän Hengen työpaja.
Kun ihminen antaa järkensä, ja luovuutensa Jumalan Sanan alle -
se on positiivista ja välttämätöntä.
Karismaatikoillakin on aivot, vai kuinka?
Jumala loi aivot ja haluaa, että käytämme niitä.
Hän haluaa myös järjen olevan alamainen Sanalleen.
Jeesus, apostolit ja seurakunta, -
koko Raamattu oli maailman- katsomuksena 1700-luvulle asti.
Raamattu oli kaiken mitta ja kertoi kaiken elämästä.
Se kuvasi olemassaoloamme.
Sitten syntyi maailmallinen maailmankuva, jossa -
kyseenalaistettiin yliluonnollinen, vaikka uskottiin Jumalaan.
Uskottiin, että Jumala oli luonut, mutta ei sitä, -
että hän toimii luomakunnassaan.
Ajateltiin, että Hän oli jo tehnyt osuutensa..
Jumala oli kuin kelloseppä, joka teki kellon.
Sen jälkeen kello sai käydä itsekseen.
Kelloseppä ei tee mitään sen jälkeen, paitsi huoltaa kellon.
Ei kuitenkaan ajateltu, että Jumala on aktiivinen läpi historian.
Tämä on aivan uusi ajattelutapa, verrattuna Jeesuksen tapaan toimia.
Kun Jeesus kohtaa sairaan ihmisen, mitä Hän tekee?
Hän ei jää vain katsomaan, vaan Hän menee tilanteeseen ja toimii.
Hän paransi kaikki sairaat, jotka tulivat hänen tykönsä.
Uuden maailmankatsomuksen mukaan, -
joka tulee kriittisen ja valistuksen ajan myötä, -
Jumala on passiivinen, eikä puutu elämäämme.
Filosofi Hume käytti vuonna 1748 erästä vertausta.
Hän ajatteli suunnilleen tällä tavalla: -
Jos emme voi tehdä Uuden testamentin kaltaisia asioita, -
niitä ei ole tapahtunutkaan.
Jos emme pysty kävelemään veden päällä, -
ei Jeesuskaan voinut niin tehdä.
Ihmisen kokemuksilla, sillä mitä voidaan nähdä ja kokea, -
mitataan kaikki. Ihminen on kaiken mitta.
Sillä mitataan, mitä voi tapahtua tai mitä on tapahtunut.
Se mittapuu on paljon pienempi, kuin mitä todellisuudessa tapahtuu.
Suuria ihmeitä voi tapahtua, kun Raamattuun uskova kristitty -
uskoo, että Jumala loi maailman ja toimii siellä koko ajan.
Mutta uudessa ajatusmallissa on rajallista, mitä voi tapahtua.
Se on kuin kello tai maailma, joka on käynnistetty, eikä mikään muutu.
Sellaisella ajattelutavalla on hyvin suuri vaikutus.
Raamatusta tulee silloin täysin inhimillinen asiakirja.
Se on vain kirjallisuutta, jossa on kiinnostavia kirjoituksia, -
jotka ovat enintään 2000 vuotta vanhoja.
Ne eivät merkitse mitään muuta.
Monet raamatuntutkijat näkevät Raamatun pelkkänä kirjallisuutena.
Lisäksi valistuksen aikaan syntyi teologia, -
joka halusi uudistaa klassiseen kristinuskoon kuuluvat asiat.
Käännyttiin esimerkiksi perisyntiä vastaan.
Vastustettiin ajatusta sovitusuhrin, -
Jeesuksen ristinkuoleman tarpeellisuudesta.
Ajatus Jeesuksen ristinkuolemasta ei heidän mukaansa ollut -
alkuperäisessä Raamatussa.
Alkuperäisen Raamatun ilmoittama Jeesus oli toisenlainen.
Silloin luodaan Jeesus, joka ei ole Uuden testamentin mukainen.
Jeesuksesta tehtiin vain viisauden opettaja.
Jeesus kulkee puhumassa liljoista ja viisaudesta -
sekä säännöistä elämää varten.
Joskus häntä kuvataan parannussaarnaajaksi, -
joka kehottaa ottamaan elämän vakavasti.
Kaikki yliluonnollinen on poissa.
Jos ei usko veden päällä kävelyyn, ei uskota Jeesuksenkaan kävelleen.
Jos ei usko ylösnousemukseen, ei Jeesuskaan noussut kuolleista.
Jos uskoo, että Hän meni ristille, hän kuoli marttyyrinä.
Hänet tuomittiin epäoikeuden- mukaisesti ja teloitettiin, mutta -
ei Vapahtajana, jonka veri ristillä puhdistaa meidät kaikesta synnistä.
Tässä luodaan kaksi kristinuskoa.
Raamattuun pohjautuva kristinusko oli kestänyt 1650 vuoden ajan, -
jonka jälkeen syntyi valistus- henkinen kristinusko.
Se on vaikuttanut äärettömän paljon kristilliseen kirkkoon -
etenkin protestanttisuudessa.
Roomalaiskatolinen kirkko ei ole vienyt kritiikkiä -
yhtä pitkälle, koska siellä on opilliset rajat.
Protestanttisuudessa on kirkkoja, joissa kritiikki on viety pitkälle.
Ei ole sovitusuhria, eikä ylösnousemusta.
Kirjoitukset nähdään oman pienen avaimenreiän läpi.
Nähdään vain se, mitä ihminen voi nähdä. Ei nähdä ihmeitä.
Mitä tästä seuraa? Rajoitettu Raamattu.
Usein koko Vanha testamentti hylätään tämän kaltaisen -
valistuskristillisyyden myötä.
Vanha testamentti ei ole tärkeä, koska se on juutalainen kirja.
Sillä ei ole samaa merkitystä meille, ja se on kummallinen kirja.
Myös Uudesta testamentista poistetaan paljon.
Keskitytään vain osaan Paavalin kirjeistä tai tiettyihin asioihin -
evankeliumeissa kuten vuorisaarnan opettamaan elämäntapaan.
Jeesuksen uhria tai ihmeitä ei mainita.
Silloin Raamatusta tulee kevyempi, toisenlainen Raamattu..
On myös toisenlainen linja.
Tämä kriittinen ajanjakso oli valistuksenajan ajattelumalli.
Sanon jotain postmodernismista. Se on uudenaikaisin ideologia.
Se on kapina sitä vastaan, jonka juuri mainitsin.
Se ei nimittäin hyväksy tieteellisyyttä -
vaan ideologia on toinen.
Perusajatuksena on, että jokainen tulkoon autuaaksi omalla uskollaan.
Ei ole vain yksi totuus vaan monta.
Ei ole olemassa totuutta ja valhetta eikä oikeaa ja väärää.
Itse ratkaiset, mikä on oikein ja väärin, mikä on totta ja valhetta.
Kun tämä tulee mukaan Raamatun lukemiseen ja selitykseen, -
sillä on suuret seuraukset.
Vanhan ajattelumallin, klassisen teologian mukaan, Jumala puhuu -
Raamatun kirjoittajien kautta, ja koko Raamatun Sana on totta.
Jumalan Sanan kautta pääsemme osalliseksi totuudesta.
Jumala on puhunut Sanansa kautta.
Postmodernismissa lukija itse päättää, mitä Sana sanoo.
Joko kyseenalaistetaan Jumalan Sana, tai ei välitetä siitä, mitä -
Jumala sanoo Sanansa kautta.
Tässä on myös ajatus, että ei haluta antaa -
auktoriteetin, Jumalan, sanoa, -
mikä on oikein ja väärin.
Postmodernistinen ajatusmalli antaa suuremman sijan omalle tulkinnalle.
Mietitään, mitä Raamattu minulle itselle merkitsee.
Tässä on ilmeisiä riskejä, koska Jumala on puhunut, -
hän haluaa opettaa tiettyä elämäntapaa ja totuutta.
Postmodernismissa kaikki on suhteellista.
Joskus voidaan olla jalomielisiä, joka voi olla hyödyllistä.
Voidaan sanoa, että on esimerkiksi feministinen, -
homoseksuaalinen, katolinen ja liberaali raamatuntulkinta.
Voimme hyväksyä myös helluntailais- karismaattisen raamatuntulkinnan.
Tällainen suvaitsevaisuus on mukavaa.
On helpompi ilmaista uskoaan myös helluntai-karismaatikkona.
Toisaalta tällainen ei saa tapahtua totuuden kustannuksella.
Totuus on olemassa, ja se pitää löytää.
Joskus esiintyy hyvin kummallisia tulkintoja.
Luin palestiinalaisesta teologista.
Hänelle on tärkeää, että saa tulkita Raamattua vapaasti, -
ilman ehdotonta tarkkuutta, ja voi lukea Raamattua -
omasta poliittisesta näkemyksestään käsin.
Se on tyypillistä monelle post- modernin edustajalle, kuten -
vapautusteologialle, feministiselle ja palestiinalaiselle näkökulmalle.
Esim. Jeesuksesta sanotaan, että hän oli palestiinalainen, -
mutta oliko hän? Ei ollut. Palestiinaa ei ollut siihen aikaan.
Nimi Palestiina tulee vasta vuonna 130-132 jKr. -
eli 100 vuotta Jeesuksen jälkeen.
Siksi Jeesusta ei voi sanoa palestiinalaiseksi.
Silloin käytetään tekstiä korostamaan omaa tulkintaa.
Miten suhtaudumme tähän? Meidän täytyy kritisoida kritiikkiä.
Voimme tarkistaa kritiikin ja kyseenalaistaa sen.
Olen sanonut, että valistuksenajan maailmankuva ei ole parempi -
kuin raamatullinen maailmankuva.
Olemassaolo ei ole niin rajallista, kuin filosofi Hume sanoi, -
että vain se on todellista, jonka voimme mitata.
Todellisuus on suurempi ja sisältää Jumalan yliluonnollisen toiminnan.
On myös aatteellista ja historiallista kritiikkiä.
Silloin voidaan hyvin perusteluin sanoa, että Jeesuksen sanat -
Raamatussa ovat aitoja.
Kun Jeesus, rabbi, puhui opetuslapsille, -
he kuuntelivat tarkkaavaisesti -
ja opettelivat ulkoa sanatarkasti, mitä Jeesus sanoi saarnoissaan.
Uuden testamentin kirjeitä voidaan puolustaa, -
koska ne todella ovat aitoja.
Paavali kirjoitti kaikki kirjeensä, vaikka osa kyseenalaistaa sen.
Hän todisti sen itse, allekirjoittamalla kirjeensä.
Uskon, että alkuseurakunnassa tiedettiin hyvin, -
mitä Paavali oli kirjoittanut.
Kirkkohistoriallisesti on mielenkiintoista, -
ettei kysymyksiä syntynyt ennen 1700-lukua.
Nykyään on tervettä ja vahvaa kritiikin kritiikkiä.
Eli Raamatun vähättely ei ole kestävää.
Herätystä ei saada lyhennetyllä Raamatulla.
Meillä on oikeus kyseenalaistaa ja kritisoida raamattukritiikkiä.
Ensi kerran aiheeni on Raamattu plus, -
jossa Kirjoitusten totuuteen lisätään ylimääräistä.
Uskon, että Jumalan Sanalla voidaan saada muutos aikaan maassa.
Olen hyvin kiitollinen TV7:stä, joka on ihana työväline.
Sen avulla Jumalan Sana siirtyy täältä sinun luoksesi, missä olet.
Rohkaisen sinua tukemaan TV7:n työtä, -
jolla on suuri ja tärkeä tehtävä Jumalan Sanan julistamisessa!
Suomennos: Anneli Olin