RAKASTETTU KAIKESTA HUOLIMATTA - Birger Skoglund
Ilo palaa
Lämpimästi tervetuloa kotiini.
Ihana nähdä taas.
Tänään puhuisin kanssasi ilon uudelleen löytämisestä.
Jumalan ihanassa Sanassa on mukana kirja nimeltään Psalmit.
Monet Psalmit ovat kuningas Daavidin kirjoittamia.
Näin hän kirjoittaa Psalmissa 51, jakeissa 12-14.
"Jumala, luo minuun puhdas sydän -
ja anna minulle uusi, vahva henki.
Älä heitä minua pois kasvojesi edestä, -
äläkä ota minulta pois Pyhää Henkeäsi.
Anna minulle jälleen autuutesi ilo, ja tue minua alttiuden hengellä.
ja tue minua alttiuden hengellä."
Tapaamme tässä kuninkaan, joka on tullut synnintuntoon.
Sellaisesta ei nyky- päivänä mielellään puhuta.
Mutta se on monille kuitenkin täyttä totta.
On sydäntä särkevää nähdä, miten paljon pahaa -
me ihmiset joskus teemme toisillemme.
Niin oli käynyt Daavidinkin elämässä.
Hän oli tehnyt törkeän synnin Uuria nimiselle miehelle.
Hän otti tämän vaimon ja laittoi Uurian kuolemaan sotatantereella.
Sen takia ylistyslaulut ja ilo olivat hiljenneet.
Aiemmin kuninkaanlinnassa oli iloittu ja ylistetty.
Daavid oli laulanut: "Jos Herra on paimeneni, -
ei minulta mitään puutu."
Siihen olivat laulut loppuneet.
Kuninkaallisissa saleissa oli kylmää ja harmaata.
Profeetta Naatan oli tullut kuninkaan luo -
ja profetoinut hänen elämästään.
Kävi ilmi, että Jumala tunsi Daavidin koko elämän.
Daavid tajusi, että vaikka hän oli arvostettu kuningas, -
hän ei ollut Jumalan yläpuolella vaan Jumala on nähnyt kaiken.
Sitten hän tunnustaa syntinsä ehdoitta -
ja pyytää Jumalalta vanhurskautta.
Hän vetoaa Jumalan armollisuuteen.
Se on edellytys sille, että sisällämme laulu alkaa taas soida.
Daavid pyytää täydellistä elämänmuutosta.
Ilman tätä muutosta -
ei hän olisi uudistunut niin perusteellisesti.
Hän ei tyytynyt vain saamaan anteeksi tämän kerran.
Hän halusi enemmän.
Hän halusi taas elää Herran yhteydessä.
Niin hän pyytää, ettei Jumala heitä häntä kasvojensa edestä.
Hän pyytää myös, -
ettei Jumala ottaisi häneltä pois Pyhää Henkeään.
Olen kasvanut kodissa, -
jossa isäni menetti yhteytensä Jumalaan.
Hän oli 25 vuotta etäällä Herrasta ja uskovien yhteydestä.
Hän oli sanoittanut monia kauniita hengellisiä lauluja, -
mutta olikin yhtäkkiä tansseissa viihdyttämässä ihmisiä.
Mutta sielu itki, sydän oli täynnä kyyneleitä.
Eräänä päivänä hänkin sai tulla takaisin kuten Daavid.
Syntiinlankeemus ryösti Daavidilta ilon Herrassa.
Ilon lisäksi häneltä katosi myös voima -
vaeltaa kuin elävä Jumalan lapsi.
Nyt hän pyytää, että ilo saisi jälleen virrata hänen sisällään.
Tässä raamatunkohdasta näemme, mitä puhdas omatunto tarkoittaa.
Pohjoismaissa ja muuallakin -
tapaan jatkuvasti ihmisiä, joilla on huono omatunto.
Ei oikein ymmärretä, miksi elämässä on vaikeuksia.
Ei käsitetä, -
miksei sisimmässä soi enää laulu.
En tarkoita välttämättä melodiaa -
vaan syvää sisimmän tietoisuutta siitä, -
että Jeesus on Vapahtajani.
Mutta on olemassa ihana tie takaisin.
On olemassa rakkaudellinen Jumala, joka valvoo sinua.
Jeesus kertoo tähän liittyen valtavan kertomuksen -
miehestä, jolla oli kaksi poikaa.
Nuorempi pojista sanoo: -
"Tämä riittääkin nyt. Aion lähteä täältä.
Anna minulle perintöosa, joka minulle kuuluu."
Isä, joka ei väkisin pidättele ketään, antaa perinnön.
Nuori lähtee vieraaseen maahan.
Siellä hän viettää syntistä ja rietasta elämää.
Hän tuhlaa koko perinnön.
Lopulta hän on sikopaimen -
ja toivoo saavansa edes sikojen ruokaa, muttei saa sitäkään.
Liian monille on käynyt niin.
Ihmisillä ei olisi tulevaisuutta eikä toivoa, -
ellei Isä heitä odottaisi.
Sekä Daavidin että tuhlaajapojan tapauksessa -
Isä odottaa, että poika palaa kotiin.
Jumala odottaa, että kuningas laulaisi jälleen -
ja että hänen sisimmästään nousisi taas ylistyslauluja.
Vieraalla maalla poika saa tarpeekseen.
"Haluan nousta ylös ja lähteä takaisin isäni luo.
Haluan tunnustaa tehneeni syntiä Isääni ja taivasta vastaan.
En ole enää pojan aseman arvoinen."
Hän tuskin ennättää pyytää, -
kun isä jo tulee häntä vastaan ja sulkee hänet syliinsä.
Hän sanoo palkollisille ja muille kotona oleville: -
"Iloitkaa kanssani, -
koska poikani oli kuollut, mutta hän elää taas.
Ottakaa hienoimmat vaatteet ja pukekaa hänet niihin.
Antakaa hänen iloita.
Antakaa hänelle sormus ja kengät. Antakaa hänen iloita.
Niin Herra toimi Daavidinkin suhteen.
Samoin hän haluaa tehdä sinunkin elämässäsi.
Sinäkin olet saattanut kadottaa ilon.
Monta vuotta sitten istuin radiostudiossa kotikaupungissani.
Yhtäkkiä Pyhä Henki antaa minulle sanoman.
Sanon: "Sinä istut vasta verhoillussa nojatuolissasi, -
vasta lakatun pöydän ääressä.
Edessäsi ei ole kahvikupponen -
vaan pöydällä on pullo viinaa.
Juot siitä taas, itket ja sanot:
'Koska pääsen vapaaksi tuosta kurjuudesta?'"
Muistan, miten sain puhua suoraan ihmisten elämään.
Sanoin kyseessä olevalle ihmiselle: -
"Tilaa taksi ja tule tänne kertomaan, mitä Jumala on tehnyt.
Nyt saat uudistua."
Teknikot lasiruudun takana puivat päätään ja irvistävät, -
että nyt saarnamies puhuu ihan läpiä päähänsä.
Tietääkö hän, mitä hän puhuu?
Joitain minuutteja myöhemmin soi studion ovikello, -
Siellä on nainen, joka kertoo, miten Jumala on hänet kohdannut.
Puhun nyt ehkä jollekin, joka on samanlaisessa tilanteessa.
Uskallan väittää, että henkeni silmin näen sinut, -
joka istut sellissäsi vankilassa,-
jossain tämän maan vankiloista.
Näen, miten itket ja ristit kätesi.
Yrität pitää epätoivoisesti kiinni siitä, mitä sinulla on oli, -
kun olit nuori mies.
Olit ystäviesi joukossa maaseutukirkossa ja lauloit, -
iloitsit ja olit kiitollinen.
Mutta sitten elämäsi särkyi, ja tänään sovitat rikostasi.
Tänä iltapäivänä tai milloin tätä ohjelmaa katsotkin -
tulee sinun tietää, että taivaan Jumala vierelläsi.
Se koti, josta aikoinasi lähdit, kun halusit elää elämääsi -
odottaa sinua edelleen. Olet sinne tervetullut.
Sisäisessä maailmassasi alkaa jälleen kuulua laulu.
Alat taas iloita.
Vaikka olet vielä vankina sellissä, -
alkaa ylistyslaulu kaikua huuliltasi.
Jumala uudistaa toisenkin seikan.
Alat puhua ja laulaa Pyhän Hengen voitelussa.
Daavid palasi laulun pariin.
Ilolaulut alkoivat soida kuninkaan linnassa.
Jälleen Daavid saa maistaa Herran hyvyyttä
Et ole menettänyt iloasi lopullisesti.
Löydämme ilon Jeesuksen rakastavasta sydämestä, -
kun kumarrumme ristin juurelle.
Ei sinun tarvitse matkata Jerusalemiin -
tai jonkun kirkon tietylle ristille.
Jeesus on sinua lähellä juuri siinä, missä olet.
Meillä on paljon muistoja ilojuhlista.
On myös mollisävyisiä muistoja, -
joista lauluntekijä kirjoittaa ihanasti.
Eräänä päivänä ruosteiset kielet puhdistuvat.
Surumielisyys loppuu Golgatalle.
Silloin ihmisen sielu yhdistyy taas Jumalaan, -
ja sydämen syvyydestä kuuluu hallelujaa.
Aavistatko tuon sävelen?
Olet edelleen yhtä arvokas kuin silloin, -
kun kohtasit hänet ensi kertaa.
Kun Jeesus kertoo tuhlaajapojasta, korosti hän juuri arvoa.
Kun poika eli kurjuudessa, Jumala rakasti häntä.
Olen vakuuttunut siitä, -
että koet, ettei kukaan sinusta välitä.
"Kukaan ei rakasta minua.
Elämäni on ollut sellaista, -
etten voi odottaa rakkautta keneltäkään.
Mutta Jumala rakastaa sinua.
Tiedän, että ystäväsi kaipaavat sinua.
He haluavat sanoa sinulle: "Ala laulaa taas kanssamme."
Kun israelilaiset olivat vankeina vieraassa maassa, -
pyysivät vanginvartijat heitä laulamaan -
jonkun Siionin lauluista.
He väittivät, etteivät voineet laulaa.
He olivat ripustaneet harppunsa pajuihin eivätkä halunneet laulaa.
Mutta kun he pääsivät vihdoin vapaiksi, -
he tarttuivat soittimiinsa ja lauloivat taas.
He riemuitsivat elävässä Jumalassa.
Joitain vuosia sitten sain kokea erikoisen tapahtuman.
Opin siitä, että Jumala on kiinnostunut jokaisesta.
Hän haluaa siunata ihmisiä kaikkien tilanteiden kautta.
Kotikaupungissani on kaunis vesitorni.
Ylinnä siinä on ravintola.
Kun olin sen kaupungin pastorina, sain Jumalalta idean -
järjestää siellä kristillisiä yhteislauluiltoja.
Kysyin paikan pitäjältä, saisimmeko pitää sellaisia iltoja.
Hän toivotti meidät tervetulleiksi.
Kerran tämä mies istui yksin pöydän ääressä.
Hänen silmänsä kertoivat erään asian.
Hän oli täynnä ongelmia ja surua.
Yhtäkkiä sain idean, luultavasti Jumalalta.
Myöhemmin se varmistuikin tulleen Jumalalta.
Sanoin siellä oleville uskoville ystäville: -
"Nyt voitte jutella keskenänne ja juoda kahvia.
Voitte nauttia seurasta."
Osoitin miestä ja sanoin: "Nyt laulan vain sinulle."
Sitten lauloin laulun, joka ei ollut hengellinen.
Lauloin: "Siellä missä tuuli taivuttaa viljaa -
ja takana siintää tummanvihreä kuusimetsä, -
on veräjän vieressä punainen tupa, lapsuudenkotini.
Vanhemmat, jotka opettivat hyvää elämää, -
ovat nyt poissa, sekä isä että äiti."
Mies alkaa itkeä. Kyyneleet virtaavat hänen poskiaan pitkin.
Hän viittoo minut luokseen.
Hän kiittää minua laulusta.
Hän sanoo: "Olen kotoisin USA:sta.
Mutta olen syntynyt tässä maassa ja tässä kaupungissa.
vanhempani ovat haudattuina tänne.
Matkustin tänne jättääkseni hyvästit elämälle.
Sairastan parantumatonta syöpää.
En elä enää kauan. Kiitos, että lauloit sen laulun."
Seuraavana päivänä puhelimeni soi, ja siellä on taas sama mies.
Hän haluaa tietää, minäkö lauloin sen kauniin laulun.
Vastasin myöntävästi.
Hän kertoi: "Tänään menin hautausmaalle -
laittaakseni kukan vanhempieni haudalle
Kun avasin portin, muistin taas laulun sanat: -
"Vanhemmat, jotka opettivat elämän tärkeät astiat."
Muistin, että he olivat opettaneet minut rukoilemaan.
Kuulin äänen sanovan, että jos haluaisin taas laulun elämääni, -
minun tulisi alkaa rukoilla.
Polvistuin haudalle ja kiitin Jumalaa vanhemmistani.
Pyysin, että Jeesus palauttaisi laulun sisimpääni.
Pyysin häntä tekemään kaiken uudeksi."
Hän jatkaa: "Ymmärrät varmaan, että jotain on tapahtunut.
Olen kokenut jotain ihanaa. Olen taas pelastunut."
Tiemme erosivat.
Muutaman vuoden päästä saan mieheltä kortin Amerikasta.
Hän kirjoittaa, että hän ei vain pelastunut.
Minä myös paranin.
Ja laulut soivat sisimmässäni."
Kuuletko sävelen?
Huomaatko, että sydämesi sopukoissa alkaa tapahtua?
Jumala haluaa, että laulat.
Jumala haluaa, että olet riemuitseva kristitty.
Jumala haluaa, että Pyhä Henki saa jälleen levätä päälläsi.
Jumala haluaa nostaa sinut pois harmaudesta ja surusta -
ja viedä sinut riemuun, yhteyteen, -
lämpöön ja lauluun.
Surullinen sointi häviää.
Ehkä jo nyt koet Jumalan läheisyyttä.
Koko huone, jossa olet, -
täyttyy Hengen läsnäolosta.
Jumala on niin suuri, että hän voi kohdata sinua kokonaisvaltaisesti.
Hän näppäilee sydämesi kieliä, -
ja siellä soi uusi melodia.
Se ei ole kivun vaan ilon täyttämä, -
ei ahdistuksen vaan rauhan täyttämä.
Se ei ole täynnä huolta vaan taivaallista ilmapiiriä.
Jumala on niin suuri. Laulu alkaa taas soida sinussa.
Jos käsittäisit, miten lähellä tämä laulu sinua on, -
niin alkaisit heti ylistää.
Hän on pelastajasi. Hän laittaa jalkaasi uudet kengät, -
sormuksen sormeesi ja valkoisen vaatteen päällesi.
Joten usko Jumalaan.
Ensi kerralla puhun taivaallisista viesteistä.
Haluan toivottaa sinulle vielä -
Jumalan runsainta siunausta ja hänen suurta iloaan.
Saanko rukoilla kanssasi?
Kiitos, Isä, elävästä Sanasti.
Kiitos, että kohtaat ihmisiä tänään.
Kiitos, että kohtaat miehen, jolle koin puhuvani profeetallisesti.
Kiitos, että pelastat, vapautat ja kohtaat.
Sinä kohtaat jokaisen, -
joka ikävöi, että laulu alkaisi taas soida.
Anna ihmisten täyttyä ilolaulusta.
Anna Hengen elämän virrata.
Anna ihmisten karkeloida rajattomassa rakkaudessasi.
Siunaa, Herra, jokaista -
valtakuntasi armon rikkauksilla Jeesuksen nimessä. Aamen.
Suomennos: Margit Ingelius