AJAKOHAST OTSE TAEVAST
"Ajakohast otse taevast" on taas liikvel,
nii et - tere tulemast vaatama meid!
Täna on pidupäev.
Täna on emadepäev, mistõttu tunneme rõõmu emadest
ja seetõttu ka räägime emadest
ning piibellikest eeskujudest, kes meil emade kohta on.
Nii et, sellest tuleb üks huvitav saade.
Emadepäeva ei saa kunagi unustada.
Tahtsin öelda, et kõigil kas on või on olnud ema,
mistõttu kõik võivad tähistada emadepäeva.
Ka need, kellede emad on ehk juba surnud.
Sest nad on siiski olemas olnud.
Ja isegi, et kõik pole alati olnud 100% täiuslik,
tunneme me siiski emadest rõõmu.
Kuid üks, mida tuleb kindlasti teha, on see, et emale tuleb lilli osta.
Nii et, me läheme nüüd lilli ostma.
Lilled on täitsa olemas.
Imeilusad lilled.
Sooviksime emadepäevaks üht roosi.
Mis värvi te sooviksite?
Võtaks sealt midagi heledamat.
Ühe roosi? - Ühe.
Kui ilus!
Suur tänu!
See teeb 7 eurot. - 7 eurot.
Palju õnne sulle, palju õnne sulle!
Palju õnne, kallis ema Pia palju õnne sulle!
Suur tänu! - Aitäh!
Ja nüüd kohvi jooma! - Kohvi ka veel?
Tere! - Tere, tere!
Mis imeline valik!
Mida saan teile pakkuda?
See näeb tõeliselt hea välja.
Kuna on emadepäev, siis saab tähistada veidi.
Me võtaks kaks, kuna ma ka tahaks.
Soovite te ka midagi juua?
Kaks kohvi.
Koorega?
Üks koorega ja üks must kohv.
Siin üks koorega ja üks must kohv. - Aitäh!
Aitäh teile! - Teilegi!
See kohv maitseb kindlasti hästi. - Kindlasti.
Ja mis kenad küpsetised.
Kui see maitseb sama hästi, kui see välja näeb,
siis on see neil hästi välja tulnud.
Ole hea, ema. - Tänan!
Isegi, et ma pole su ema.
Õnneks mitte.
Kuid meil on ühised lapsed.
Neli last.
Kas ütleme ka, et meil on 12 lapselast?
Sa võid seda öelda. - Ja üks lapselapselaps.
Nii et, me oleme rikkad.
Ja neid tuleb tasapisi juurde,
mis on tore,
sest see on Jumala õnnistus, kui lapsed sünnivad ja kasvavad
ja mingi hetk kodunt välja lendavad.
Osa inimesi on seda meelt,
et tõeline elu algab alles siis, kui lapsed on kodunt läinud.
Kuid igal juhul - meil on täna pidupäev
ja loomulikult on peateemaks ema.
Lipud on ka täna lehvimas.
Oled sa muide kuulnud,
et ka isadepäevast tahetakse teha lipupäeva?
See on hea mõelda neile asjadele selliselt,
et me austame neid asju.
Me austame oma vanemaid, kes on läinud meie eel,
sest miskipärast eksisteerib ka teatud halvakspanu
vanema põlvkonna suhtes.
Kuid Jumala Sõnagi ütleb meile, et peame austama oma isa ja ema,
et oleksid õnnistatud ja võiksid elada pika ea.
See on üks võrratu tõotus.
Meil oli üks sõber, kes suri mõned aastad tagasi
olles 107-aastane.
Ta ütles, et põhjus, miks ta elas nii kaua,
oli see, et ta oli õppinud austama oma ema ja isa.
Nii et, see on seda väärt!
Kuid see on ka muidu oluline,
sest kui mõelda, kui palju samme on läbi käidud...
Nii et, kui tunned täna oma emast rõõmu,
võiksid tänada teda
kõigi nende toidukottide eest, mida ta on kandnud
ja tänu millele tal on ka pisut pikemad käed,
sest ta on nii pikki aastaid kandnud poest nii palju kilosid koju
ja kandnud hoolt selle eest, et toit oleks alati laual.
Ta on keetnud lugematul hulgal kartuleid.
Kõigi nende aastate jooksul.
Ja palju muudki,
tehes laste voodeid
ja kandes hoolt selle eest, et kõik oleks paigas ja toimiks.
Et lapsed jõuaks kooli ja kõik õpikud oleks kaasas jne.
Nii et, aitäh sulle, kes sa täna oled ema
ja palju õnne!
Soovime sulle kogu südamest üht ilusat päeva
ja kauneid hetki oma pere keskel.
Kui sul on pere.
Samas ma tean, et kui me räägime neil teemadel täna -
täna, kui on emadepäev,
siis samas on ka neid, kes on ehk vähe pettunud,
kuna neil pole lapsi ja pole võib-olla meestki
ja nad elavad üksinda.
Samas me usume,
et inimene võib elada täiesti rahuldust pakkuvat elu
ka vallalisena ja ilma lasteta,
või kui lapsed on juba kodunt läinud.
Kui sa aga oled laps ja su ema on veel elus,
siis ära tee seda viga, et sa ei võta oma emaga ühendust.
Sest see on vanemate ja eriti ema jaoks väga kurb lugu,
kui lapsed ei pea meeles või ei viitsi seda teha,
või on ka ühel või teisel põhjusel pahased ema ja isa peale.
Ja seetõttu jätavad ka helistamata või külla minemata.
Sina aga mine ja osta see lilleõis ning üllata oma ema.
Ja kui ta elabki kusagil teises paigas, tee siiski midagi,
kuna see ühendab teid.
On nii hea, kui ühendus on olemas,
sest selles ühenduses ja ühtsuses - ükskõik, mis tasandil,
peitub tohutu jõud ja vägi.
Pia, kui sa nüüd mõtled sel ajal, kui me siin kohvi joome,
mõnele emale Piiblist,
siis maini kedagi
ja vaatame, kas leiame temas midagi õpetlikku?
No esimene, kes kohe meelde tuleb, on muidugi Maarja - Jeesuse ema.
Üks asi, mis on olnud huvitav...
Mitte küll kõigis, aga osades kristlikes suundades,
et on arvatud, et Maarja oli vaid kui tavaline inimene.
Kuid Maarja polnud tavaline inimene.
Ta oli unikaalne ja ütlen ka kohe, miks.
Jah, ta oli küll ka tavaline inimene,
kuid samas erines selle poolest, et Jumal oli ta välja valinud.
Kui küsida, miks Jumal valib üht või teist inimest
mõnda teenistusse või mõnda ülesannet täitma,
siis meil pole sellele alati vastuseid.
Kuid ometi seal on midagi.
Jumal otsib ja vaatab inimeste südameid ning motiive
ja nii nägi Ta ka Maarjat, otsustades valida teda.
Nii et, ingel tuli ja ütles talle, et ta ei kardaks,
kuna Püha Vaim langeb ta üle ja ta jääb lapseootele,
tuues teatud aja pärast Jeesuse ilmale.
Noore neiu jaoks oli see ebatavaline jääda rasedaks ja veel sellisel moel.
Pealegi veel tol ajastul.
Nii et, see oli kohe täiega erakordne.
Maarja ütles ka: "Mulle sündigu nõnda nagu Sa ütled!"
Ta ei saanud sellest kõigest aru ja kes saakski,
et Püha Vaim tuleb ja naine jääb lapseootele.
Kuid ometi - sündigu Sinu ja mitte minu tahe;
ärgu täitugu minu plaanid.
Me küll ei tea, mis plaanid Maarjal oma elu suhtes olid?
Ta oli ühtpidi noor
ja samas piisavalt vana, et last sünnitada.
Ja ta oli ka Joosepiga kihlatud. - Just.
Nii umbes alla 20-aastane.
Nii et, tal võisid olla omad plaanid.
Saada kasvõi pereemaks jne.
Kuid korraga kogu ta elu muutus.
Huvitav on ka see, et Maarja järgis elu lõpuni Jeesust.
Jeesus oli küll ka tema poeg,
kuid ta mõistis, et Jeesus on ka Jumala poeg.
Mitte Joosepi, aga Jumala poeg.
Siinkohal on oluline meeles pidada,
et Jeesus ei alustanud koheselt oma teenistusega,
isegi, et Ta mõistis oma kutsumist ja seda, mis selle kõigega kaasneb.
Mäletad, kui Ta oli templis ja vanemad otsisid Teda?
Ta ütles: "Kas te siis ei mõista, et pean olema seal, kus mu Isa on?"
Nii et, Jeesus mõistis, et Ta pidi olema Issanda kojas.
Jeesus oli tol ajal 12-aastane.
Kuid alles siis, kui Ta oli 30-aastane,
astus Ta Jumala plaani ja ajakava kohaselt teenistussse,
olles rajanud selleks ajaks teatud tausta ja aluse sellele kõigele.
Nii Ta astus oma teenistusse,
surres 3,5-4. aastat hiljem ristil
ja lepitades kogu maailma patud.
Mitte vaid osade inimeste,
aga kogu maailma inimeste patud ja surma,
makstes me pattude eest oma verega kui sularahas.
See kõik sündis nii ja see kehtib tänagi veel.
Kuid Maarja oli siis üks nendest, kes järgis Jeesust;
kes teenis Teda ja kandis hoolt Ta eest.
Võimalik, et muretses vahel, mis sellest kõigest saab
ja kas Jeesus ikka jõuab süüa ja puhata piisavalt?
Ta oli kaasas selle kõigega
ja kui siis Jeesus oli läinud üles taevasse,
oli Ta enne seda palunud Johannest, et too kannaks hoolt Maarja eest.
Nii võime vaid ette kujutada, kuidas Maarja kolis Johannese juurde,
surres hiljem Efesoses.
Imeline lugu!
Maarja on üks hea näide.
"Sündigu mulle nõnda nagu Sina, Issand, ütled!"
Lugesime alles hiljaaegu ka Hannast.
Ta oli samuti võrratu naine.
Me loeme oma Piibli lugemise käigus ka peatükkide põhiselt
ja nii lugesime ka Hanna kohta.
Hanna.
Ta oli ju Elkana naine, kas polnud?
Elkanal oli ka teine naine,
sest probleem oli selles, et Hanna ei saanud lapsi.
Nii oligi Elkanal ka teine naine, kelle nimi oli...
No igal juhul, Elkana armastas oma naist Hannat,
kuigi ta polnud võimeline lapsi ilmale tooma.
Kuid see teine naine kiusas Hannat selle tõttu taga.
On asju, mida on oluline meeles pidada,
kui meid kiusatakse, pilgatakse või mitte kellekski ei peeta.
Hanna ei tõusnud just otseselt selle teise naise vastu
ega andnud talle vastu vahtimist, öeldes: "Hoia oma suu kinni!"
Sest sellest poleks nagunii mingit kasu olnud.
Ta poleks ju vihastumise peale nagunii last saanud.
Kui nad aga läksid iga-aastaselt templisse ohverdama...
Selle teise naise nimi muide oli Peninna.
Kuid kui nad läksid templisse, siis Hanna hakkas seal palvetama,
astudes palves Jumala ette.
Ta kas ei saanud või ka ei tahtnud paluda kõva häälega,
soovimata paljastada oma palvesoovi,
mistõttu ta palus selliselt, et vaid ta huuled liikusid.
Preester Eeli aga nägi seda.
Olemata sel hetkel mitte eriti Jumala Vaimust juhitud,
arvas ta, et Hanna on purjus
ja ta ütles: "Kuule naine, vaata nüüd ikka, et kaineks saad!"
Hanna aga ütles, et ta pole purjus,
vaid et ta valas hoopis oma südame välja Jumala ees
ja palvetas.
Ja tead, mis? Jumal kuulis ta palvet.
Jumal tegi nii nagu Tal ikka kombeks - ta muutis võimatu võimalikuks.
Jumal on imede Jumal
ja meil on oluline meeles pidada, et Ta on jätkuvalt imede Jumal,
mistõttu me ei tohiks leppida vähemaga.
Ja nii jäi Hanna lapseootele.
Ja ta pani pojale nimeks...?
Saamuel.
Muidugi ma teadsin seda. - No küllap sa teadsid.
Saamuel sündis siia ilma.
Hanna oli andnud lubaduse, et kui Jumal kingib talle poja,
annab ta oma poja tagasi Jumalale.
"Sa annad mulle poja ja ma annan ta tagasi Sulle."
Nii sai Saamuelist nasiir ja nad ei lõiganud ta juukseid.
Kui siis mõni aasta oli möödas,
oli Saamuel võimeline iseenda eest nii palju hoolt võtma,
et Hanna võttis ta endaga templisse kaasa,
öeldes preester Eelile: "Siin on mu palvevastus.
Mäletad sa, kui palusin hääletult vaid huulte liikudes,
kuid ma sain, mida palusin.
Ma palusin endale poega ja ma sain poja.
Siin ta on ja ma tahan anda ta tagasi templi teenistusse."
Hanna uskus, et see on see viis, kuidas ta poeg võib õppida teenima
ja ka kuulma Jumala häält.
Emana oli see ta jaoks kindlasti väga raske hetk -
viia ja anda oma poeg sellisel moel ära.
Kuid aegajalt tuleb meil teha nii.
Me ei loovuta oma lapsi hingevaenlasele
ja kui me näeme, et kurjuse jõud kisuvad me lapsi enda poole,
saame me öelda: "Me ei lepi sellega Jeesuse nimel.
Issand, me palume,
et kui neist ka ei saaks mitte keegi oluline siin maailmas,
et siis ometigi igaüks neist võiks uskuda Sinusse
ja järgida Sind, Jeesus,
pühendades end kogu südamest Sulle ja Su plaanidele."
Nii et, Hanna andis oma poja.
Küllap see oli raske pojalegi.
Kujutan vaid ette, kuidas väikesed lapsed...
Meil on nüüd juba lapselapsed,
kes meenutavad meile seda aega, kui me enda lapsed veel väikesed olid.
Nad on vaid mõne tunni oma emast eemal
ja juba nutavad: "Emme!" - "Kus emme on?"
Nii hüüdis kindlasti Saamuelgi: "Emme!"
Ema aga vastas: "Tulen sind aasta pärast jälle vaatama
ja toon sulle siis jälle uued riided."
Hannal olid igal aastal uued riided kaasas,
sest poiss kasvas mühinal.
Kuid mida sellest loost esile tõsta, on see,
et see palve, mida Hanna palus ja see suhtumine, mis tal oli -
need saatsid korda selle,
et Jumal kõneles läbi Saamueli
ja seda selliselt, et kogu Iisraeli rahvas ja maa
said kuulda Jumala sõna.
Saamuel oli tõeline Jumala prohvet ja nasiir,
kes teenis oma Issandat.
Aitäh sulle, ema Hanna!
Ja aitäh ema Maarja!
Aitäh sulle Maarja, et alistusid ja pühendusid sellisel moel.
On meil veel kedagi?
Mõtlen siinkohal veel kellelegi teistsugusele naisele -
Deboorale.
Ta oli kui ühel teisel moel emaks.
Tema kohta on öeldud, et ta oli emaks kogu Iisraelile -
kogu rahva ema.
Meil on alati kombeks rääkida nö rahva isast
ja tänapäeval me vahel kannatame selle pärast,
et meil pole õigeid isa eeskujusid.
Jah, meil on palju isasid
ja paljud neist peaksid võtma vastu oma isa rolli
ühel hoopis teisel tasandil ja moel.
Kuid kui mõelda me maale, rahvale ja ühiskonnale,
siis me vajame selle kõige keskel nö tõelisi isakujusid.
Neid, kes hoolivad laiemalt
ja kes on rüütatud enamaga,
kui vaid: "Mulle ja mu väikesele perele."
Jah, kõik saab alati alguse me oma väikesest perest,
kuid Piiblis on siis Deboora,
kes oli Iisraelis kohtunikuks ja Jumala teenriks.
Seda veel enne seda, kui Iisraelil olid oma kuningad;
enne, kui iisraellased palusid endale Jumalalt kuningat.
Jumal aga ei tahtnud anda neile kuningat,
sest Ta tahtis ise olla neile kuningaks.
Kuid oli aeg, kus maad juhiti kohtunike poolt
ja Deboora oli üks neist,
kes andis ka nõu maa juhtidele, kes tahtsid sõdida vaenlaste vastu.
Üks neist ütles: "Deboora, kui sa ei tule kaasa,
siis lähen üksi sõdima."
Ta ise oli täiega hirmul,
kuid samas mõistis, et selles naises on midagi -
ta istub oma kohal ja kuuleb Jumala häält,
olles ühenduses Jumala Vaimuga.
"Kui sa tuleks kaasa."
Deboora võis mõelda:
"Ma võin ju kaasa tulla, aga vaid ühel tingimusel -
kui võidame,
siis see pole mitte sinu võit, vaid see läheb naise arvele."
Ja nad asusidki teele,
kus Deboora sai olla suureks õnnistuseks ja julgustuseks
nii meestele kui naistele
ja üheskoos vabastati kogu maa.
Tänu Jumalale!
Pia, mul on veel mõned naised meeles,
keda tahaksin esile tuua.
Sest me räägime täna naistest ja me usume naistesse.
Ka neisse, kes tegutsevad juhtidena,
õpetajatena jne.
Usume, et Jumalal on oma koht nendegi jaoks,
kuigi ma isiklikult usun, et on parem,
kui koguduse juhiks, pastoriks või karjaseks on mees.
Nii oleks kõige parem.
Kuid aegajalt tuleb ette ka erandeid ehk nö "reeglitest" kõrvalepõikeid
ja Jumal ei küsi meilt luba selleks.
Kuid paar naist siis veel.
Üks mees, keda me kõik teame, on Timoteos.
Paulus sai Timoteose endaga kaasa,
öeldes hiljem, et too on talle kui oma poeg.
Nii et Timoteos.
Siinkohal on oluline mõista,
et tolle aja ristikoguduse ajalugu oli alles üsna lühike.
Ristikogudus oli ju alles äsja sündinud.
Ometi jõudis seal juhtuda nii,
et nii Timoteose ema kui vanaema olid saanud usklikeks,
olles oma usuelu- ja pühendumisega eeskujuks ka Timoteosele.
Nii ütles ka Paulus Timoteosele: "Ma soovin, et see sama usk,
mida su vanaema Loise ja ema Eunike omasid...
Et see sama usk, see sama Jumala Vaim
ja see sama ustavus, lootus ning vastupidamine
elaksid sinugi sees."
Ja siis ta ütles: "Ära karda, vaid ole julge,
sest Jumal ei ole meile andnud arguse vaimu,
vaid usu, armastuse ja selge meele vaimu."
Võimalik, et Timoteos oli kaotamas oma julgust,
kuna ta oli alles noor mees
ja võimalik, et osa inimesi mõtles: "Mida ka see noor Timoteos teab!"
Kuid Jumal julgustas teda, mistõttu Timoteos tegi, mis tarvis
ja jooksis oma osa oma võidujooksust,
järgides eelnevate põlvede eeskuju.
Nii oleme tõeliselt rõõmsad ja tänulikud,
et võime vaadata tagasi ja öelda: "Aitäh Hanna
ja Maarja
ja Loise ning Eunike
ja Deboora."
Ja paljud teised, keda võiks esile tuua.
Loe neist ise Piiblist ja täna Jumalat selliste emade eest.
Ja tead, mis?
Nüüd on aeg asuda tegudele!
Nii et ema, oled sa 20-, 30-, 40-, 50- või 70-aastane -
kui iganes vana sa ka ei oleks - aeg on asuda tegudele.
Ja kõik me järeltulevad põlved saavad lugema raamatuid
või kuulma-meenutama lugusid, kus on öeldud:
"Tema ja tema...
Su ema ja vanaema ja vanavanavanaema uskusid Jumalat
ja tõmbasid Jumala õnnistuse kaasa tuhandenda põlveni
ja tänu sellele me oleme omadega just seal, kus me oleme.
Nii et, aitäh sulle ema!"
Aitäh ema!
Tahame veel hetkeks õnnistada kõiki emasid.
Tahame Jeesuse nimel õnnistada ja paluda iga ema eest,
kes meid praegu vaatab.
Ka neid, kes on ehk juba ammu toonud oma lapsed ilmale,
aga on siiski emad, kes meenutavad möödunud aegu.
Jumal, lase neil kogeda Sinust lähtuvat rahulolu.
Isegi, kui midagi läks viltu
ja kõik ei õnnestunud nii nagu oleks pidanud või oli plaanitud.
Kuid Sina oled ustav Jumal, kes õnnistab
ja peab meeles kõike head, mis on tehtud.
Las igal emal kogeda Su ligiolu
ja las Su headus õnnistada neid ülirohkesti.
Jeesuse nimel, aamen.
Tänud, et olid meiega ja vaata meid taas järgminegi kord.
Kõike head!
Tahame koos Piaga öelda suur tänu iga anni eest, mille oled läkitanud
ja iga kõne eest toetustelefonile, mille oled teinud.
Aitäh, et oled meile toeks.
Aitäh ka iga palve ja hea sõna eest ning tervituste eest, kui vahel näeme.
Võid jätkuvalt toetada TV7 tööd, helistades 900 1777 (hind 7 euri),
või tehes pangaülekande, leides me andmed www.tv7.ee
Ole õnnistatud ja aitäh veelkord!
Tõlge: Anne-Ly Raukas