AJAKOHAST OTSE TAEVAST
Lahe!
Ole hea ja võta istet! - Tänan.
Olete südamest teretulnud vaatama me saadet.
Oleme Efesoses, Türgis
ja hetkel Maarja kiriku varemetes.
See on võrratu kirik, mis on hästi suur
ja kus on toimunud väga palju.
On tõesti.
431 aastal kogunes siin ka Kirikukogu,
kus ühel meelel otsustati,
et Jeesust sünnitades tõi Maarja ilmale Jumala.
Tänu Jumalale, et sündinud Jeesus oli ühtaegu nii Jumal kui inimene.
Mitte segu neist kahest, aga mõlemad.
See kirik on muide väga suur, mahutades tuhandeid inimesi.
Kuid mis neil siin oli?
Siin oli ristimisbassein.
Pole kahtlustki, et väga paljud said siin ristitud.
Kohe kindlasti.
Sest see on ju vana kirik ja siin käis palju inimesi.
Ristimine oli nende jaoks tõsine asi.
Just. Ja seetõttu räägimegi täna ristimisest, selle tähtsusest,
miks ja kuidas üldse ristida jne.
Nii et meil tuleb üks huvitav saade.
Tolleaegne ristimine käis nii,
et nad laskusid vette ühest otsast ja läksid välja teisest otsast.
Kuid siin ristimisbasseinis olles...
Nad laskusid vee alla otse,
mitte nii nagu meie teeme, et kastame inimese külgepidi sisse.
Ehk nad laskusid otse alla; otsekui põlvitades vette.
Ja kõige selle käigus nad vastasid ka küsimustele.
Just. Nagu näiteks: "Kas sa usud Jumalasse?"
Ja nad vastasid: "Jah usun."
Peale seda vastust laskusidki nad vee alla.
"Usud sa Jeesusesse, Jumala Poega?" - "Jah usun."
Ja jälle vette.
"Usud sa Püha Vaimu?" - "Usun." ja jälle vette.
Nii et nad tegid seda kolm korda.
Kõik, mida nad tegid, nad tegid seda korralikult.
See oli väga, väga tõsine samm nende elus,
mis oleks võinud maksta neile nende elu.
Aga sellest hoolimata otsustasid nad järgida Jeesust.
Me loeme Markuse evangeeliumi 16 ptk'st,
kus Markus kirjutab Misjonikäsu kohta järgmist.
Markuse 16:15 jne:
"Ja Jeesus ütles neile:
Minge kõike maailma, kuulutage evangeeliumi kogu loodule!
Kes usub ja on ristitud, see päästetakse,
aga kes ei usu, mõistetakse hukka."
Seejärel räägitakse aga tunnustähtedest,
mis järgivad neid, kes usuvad.
Sellest, et nad panevad käed haigete peale,
räägivad võõrastes keeltes ja ajavad välja kurje vaime.
See on kõik selle tulemus, kui inimene pöördub Jumala poole
ja hakkab järgima Jeesust.
Kuid siin on siis öeldud,
et kes usub ja on ristitud, saab ka päästetud.
Kes aga ei usu...
Nii et usk on vägagi suureks eelduseks ristitud saamisele.
Analoogse teksti võime leida ka Apostlite tegude 8 ptk'st,
kus räägitakse Filippusest, kes on täies sõiduvees Samaarias.
Seal toimub suur ärkamine,
kus inimesed tulevad usule ja palju haigeid saab terveks.
Ja kui siis apostlid panid oma käed vastpäästetute peale,
said nad täis Püha Vaimu ja hakkasid rääkima võõrastes keeltes,
saades ühtlasi osa Jumala väest.
Kuid keset seda kõike kõnetas Jumal Filippust ja ütles,
et ta peab minema teele, mis läheb Jeruusalemmast Gazasse.
Tegu oli kõrbeteega,
mistõttu Filippus oleks võinud vabalt öelda:
"Mis kasu on küll sellest, et sellele kõrbeteele lähen?"
Küll aga oli algkristlastel üks omadus,
mis neil oli ehk paremini treenitud kui meil
ja see oli see,
et kui Jumal ütles midagi, siis nad ka tegid seda.
Ka meie peaks järgima seda, mida Jumala Vaim ütleb,
mitte arutlema selle üle.
Tõsi, palju sõltub ka asja kaalust.
Kui tegu on mõne väga suure ja olulise sammuga,
tasuks alati pöörduda ka koguduse karjase või juhtide poole;
või mõne sellise inimese poole, kes on Vaimus hästi tugev
ja kuuleb ning mõistab, mida Jumala Vaim ütleb.
Ehk siis on võimalik küsida kinnitust sellele, mida Jumal ütleb.
Kuid kuuldes Jumala korraldust minna teele, Filippus seda ka tegi.
Kõrbe jõudes leidis ta eest hobused ja tõlla,
milles üks õuehärra, Etioopia eunuhh sõitis.
Ta oli käinud Jeruusalemmas palvetamas
ja oli nüüd tagasi koduteel.
Ta oli usklik mees, kes otsis Jumalat
ja lootis leida seda elavat vett, mis ta südant kosutaks.
Nii et ta istus oma tõllas ja luges Jesaja raamatut.
Filippus nägi seda tõlda ja kuulis Jumalat ütlevat,
et sellele tõllale tuleb läheneda.
Filippus tegi seda ja kuulis, kuidas tõllas olev mees loeb kõvasti.
Ta küsis mehelt: "Kas sa ka mõistad, mida sa loed?"
ja mees vastas:
"Kuidas ma saaksin mõista, kui keegi ei selgita mulle.
Räägi mulle, kellest siin jutt käib? Jesajast või kellestki teisest?
Ma ei saa üldse aru."
Filippus astus tõlda ja istus mehe kõrvale,
hakates talle selgitama neid tekste.
Ta rääkis mehele Jeesusest ja tegi seda nii põhjalikult,
et jõudis ristimise teemanigi.
Eks ta kindlasti rääkis meeleparandusest ja kõigest muustki,
mis kuuluvad nö "päästepaketi" juurde.
Sest see kõik on palju enamaga seotud
kui vaid see, et saame oma patud andeks
ja kogeme Jumala õnnistusi.
Nii et Filippus rääkis kõigist neist asjust
ja korraga nad jõudsid vee äärde.
Mees ütles Filippusele:
"Siin on vesi - mis peaks mind takistama saama ristitud?"
Me leiame selle kirjakoha Apostlite tegude 8 ptk'st, salmist 36:
"Aga kui nad teed mööda edasi läksid, jõudsid nad ühe vee äärde.
Ja eunuhh lausus: Ennäe, vesi! Mis takistab, et mind ei võiks ristida?”
Aga Filippus ütles: Kui sa usud kogu südamest,
siis on see võimalik.”
Ta vastas ja ütles: Ma usun, et Jeesus Kristus on Jumala Poeg!”
Ja ta käskis tõlla peatada
ja nad mõlemad, Filippus ja eunuhh, astusid vette, ja Filippus ristis tema."
See huvitav asi siin on see,
et Filippus tahtis kindel olla, kas mees sai ikka kogu asjast aru?
"Usud sa Jeesusesse? Usud sa, et Ta on Jumala Poeg?"
"Mõistad sa, mida olen püüdnud sulle selgitada selle teksti põhjal?"
Jumala Vaim oli ilmselgelt seal ja oli puudutanud selle eunuhhi südant,
näidates, et see on see tee ellu koos Jumalaga.
Nii et ta ütles: "Ma usun, et Jeesus on Jumala Poeg!"
Seejärel astusid nad aga tõllast välja ja läksid vee äärde.
Neil seal kõrbes oli muidugi teine seis kui siin ristimisbasseinis,
kus vanasti oli kindlasti palju vett.
Ja nii peatusid Efesosegi inimesed siin vee ääres, lastes end ristida.
Ristimine on olnud osa koguduse tööst
läbi aastasadade ja aastatuhandete.
Ma muidugi tean,
et ristimise läbiviimise kohta on erinevaid õpetusi ja arvamusi,
aga isiklikult olen otsustanud uskuda sellesse, mida Jumala Sõna ütleb
ja mitte sellesse, millest ta eriti selgelt aimu ei anna.
Siinkohal aga püüan vastata kolmele küsimusele,
mida sa ehk praegusel hetkel küsida tahaksid.
Need on väga tähtsad küsimused
ja esimene neist on muidugi see, miks üldse inimesi ristitakse?
Kristlik kogudus on läbi aegade inimesi ristinud,
pidades seda äärmiselt tähtsaks.
Lugesin kusagilt kiriku ajaloo raamatust,
et ristimine oli kristlaste jaoks isegi nii tähtis,
et kus iganes nad ka suuremal hulgal vett leidsid, seal nad ka ristitud said.
Kui aga polnud piisavalt vett, siis kasutati ka vähem vett,
mis ei võimaldanud küll üleni vee alla kastmist, aga siiski.
Kuna aga ristimine oli nende jaoks tohutult tähtis,
kasutasid nad vee mitteleidmise korral mis iganes muid vahendeid.
Näiteks liiva.
Nii et nad raputasid sümboolselt ristitava üle liiva.
Ehk siis esimene küsimus: miks üldse inimesi ristitakse?
Kuna meil on evangeeliumite põhjal eeskuju Jeesuse ristimisest,
siis oleme ikka harjunud ütlema, et me järgime Jeesust
ja tahame seda teha.
Tahame teha seda, mida Jeesuski tegi.
Seetõttu võib ka küsida: miks see Jeesusele nii tähtis on?
Sest ehk mõtles Ristija Johanneski, kes Jeesust ristis, et:
"On see ikka nüüd Jeesuse puhul vajalik?"
Aga Jeesus ise ütles: "See peab sündima!"
Usun, et Jeesus tahtis ka sel moel alistuda.
Oleme juba varem maininud, et Jeesus on nii Jumal kui inimene,
nii et inimesena oli Ta meile ka eeskujuks,
näidates meile teed, mis viib sihile.
Jeesus on meie esmane ja tähtsaim eeskuju kõiges ning kõikjal.
Ilmselgelt on meil raskusi järgida täiuslikult Jeesuse eeskuju.
Seda, kui palju jaksu Tal oli ja kuidas Ta Jumalaga aega veetis,
ikka ja jälle innukalt paludes ja Jumala palet otsides.
Jah, Ta koges ka kiusatusi nagu meie,
aga Ta ei langenud kunagi pattu.
Kas pole imeline teada, et Jeesus ei langenud kunagi pattu!
Kuid Ta tahab aidata ka meid, et me võiks elada võidukat elu.
Ta teab, et oleme kõigest lihalikud inimesed,
võideldes oma lihaliku loomuse ja himudega.
Ta teab seda kõike, kuid Ta tahab teha meid tugevaks,
aidates meid samm-sammult edasi.
Nii et Jeesus ise sai ristitud.
Kuid nagu Markuse evangeeliumist lugesime,
tahab Ta, et ka meie saaks ristitud.
"Kes usub ja on ristitud, saab ka päästetud."
Nii et Jeesus ise õpetas ristimisest.
Ja kui me siis vaatame Apostlite tegude ja koguduse algust...
Ka meie oleme koguduse liikmed.
Me oleme Kristuse ülemaailmse koguduse liikmed,
omades samas kogudust ehk vaimulikku kodu ka Turus.
Mõlemad neist on tähtsad.
Aga me oleme kogudus, mis sai alguse nelipüha päeval,
kui Peetrus võimsalt kuulutas.
Kõik, kes kuulsid teda kõnelemas, kogesid patuvalu oma südameis.
Nad kogesid süütunnet. Ka selle pärast, et olid Jeesuse tapnud
ja nad küsisid Peetruse käest, mida nad tegema peavad?
Peetrus ütles, et nad peavad pöörduma ja parandama meelt.
Ehk siis meeleparandus on esimene samm,
milleks kulub ka oma aeg,
enne kui inimene teadvustab endale,
et ta on tõesti valmis pöörduma ja andma oma elu Jeesusele.
"Laske endid ristida!"
Nii et nad lasid end ristida ja said seeläbi ka Püha Vaimu.
Hiljem öeldakse Apostlite tegude 2 ptk's,
et need, kes Peetruse sõnad vastu võtsid...
Mõnes piiblitõlkes on lausa öeldud, et nad tegid seda rõõmuga.
See on tõesti ütlemata tore ja rõõmus asi järgida Jeesust,
sest Ta on kinkinud meile evangeeliumi näol rõõmusõnumi,
mis muudab me elu.
Me kurbuse rüü asendub päästerüüga,
mis kätkeb endas ka Jumala väge ja rõõmu.
Ehk siis: inimesed võtsid vastu Jumala Sõna ja said ristitud,
millest saigi alguse kogudus.
Piiblis öeldakse, et seal oli tol päeval 3000 inimest,
kes võtsid vastu Jumala Sõna.
Kogu see uskumise ja ristimise teema läbib kogu Apostlite tegude raamatut.
Ehk siis: inimesed uskusid ja said ristitud;
nad uskusid ja said ristitud.
Veidi hiljem, kui kogudus oli juba jalad alla saanud,
mõisteti, et tegu on väga tõsise asjaga.
Nii tõsise, et ristitavad peavad ka mõistma, mida nad teevad.
Seetõttu hakkasid nad rahvast sel teemal õpetama.
Neil olid piiblikoolid või jüngrikoolid, kus õpiti 1-2 aastat
ja kus rahvas viibis Jumala õpetuse keskel.
Ja kui nad siis olid läbinud pika kursuse ristimise kohta,
mõistsid nad ka selle sisu ja oma tõotuse sisu järgida Jeesust.
Ehk nad pidid olema kindlad,
et tegu polnud vaid kaasa meelitamisega.
Kõige selle kinnituseks neid ristitigi.
Kõige selle läbi said nad usklikuks ja hakkasid kasvama oma usuteel,
kinnitades: "Ma usun igavesse Jumalasse,
ma usun Jeesusesse Kristusesse, Jumala Pojasse,
ma usun Püha Vaimu,
ma usun, ma usun, ma usun."
Seepeale ristitigi neid Isa, Poja ja Püha Vaimu nimesse.
Ehk siis esimene küsimus oli: miks üldse ristitakse?
Teine küsimus on: millal?
Olen sellele juba vastanud salmiga: "Kes usub, saab ka ristitud."
Ehk, kes algul usub, saab peale seda ka ristitud.
Sa võid nüüd küsida,
mida arvame beebide ristimise kohta paljudes kirikutes?
Tean, et sellega käib kaasas teatud õpetus ja usk sellesse.
Kui ma mõtlen Jeesuse sõnade peale: "Laske lapsukesed minu juurde tulla"
ja sellele, kuidas Ta nad avalisüli vastu võttis ja neid õnnistas,
nii nagu paljud palusidki, et Ta nende lapsi õnnistaks
ja Ta seda tegi seda.
Mulle sellest juba piisab.
Mul on raske uskuda, et ilma sündiv väike laps on kui pagan,
vaid ma usun, et ta kuulub juba Jumalale ja jumalariiki.
Küll aga tuleb inimese elus aeg - ühel varem, teisel hiljem,
kus ta peab hakkama valima õige ja vale vahel;
teadma, millal ta käitub õigesti ja millal mitte.
Nii et südametunnistus hakkab vaikselt märku andma,
kui miskit on valesti.
See ongi aeg elus, kus öelda:
"Ma tahan tulla Jeesuse juurde, kes puhastab mind
ja kingib mulle uue südame ning vaimu."
Kuid usk tuleb alati enne ja seejärel alles ristimine.
Kolmas küsimus on aga see: kuidas ristitakse?
Ma teame, et Vana Testament on kirjutatud heebrea keeles
ja Uue Testamendi algtekstid kreeka keeles.
Nii et kreekakeelne sõna ristimise kohta on "baptizo".
Samast sõnast lähtub ka ülemaailmne suur kristlik kogukond,
kes nimetab end baptistideks.
Nii Soomes kui Rootsis leidub baptiste
ja tegelikult on neid pea igas maailma paigas.
Nende nimi "baptistid" lähtubki sellest, et nad on reaalselt kogenud seda tõde,
et kes usub, saab ka ristitud.
Sõnast "baptizo" lähtub tegusõnast "baptiste",
mis tähendab tõlkes ristimist.
Kuid sõna ise tähendab ühe asja uputamist teise asja sisse.
Ehk siis ristimise käigus "uputatakse" inimene vette,
mis sümboliseerib ka täielikku alistumist
ja täielikku mingi asja sisse minekut.
Ehk siis tegu pole millegi pinnapealsega,
vaid tõsise asjaga, millest ka enne juba rääkisime.
Jeesuse järgimine peabki olema tõsine asi
ja vaimsete asjadega ei tehta nalja.
Nii ristivadki siis nii nelipühilased kui paljud teisedki kirikud
oma inimesi vee alla,
sest nad on mõistnud, et ristimine tähendab "uputamist"
ja selles peitub suur õnnistus.
Selle "uputamise" juures on veel ka üks teine pool,
millest Paulus kirjas Roomlastele rääkis.
Ristimise kaudu me otsekui matame maha vana inimese
ja tõuseme sealt üles Jeesuse ülestõusmise ellu.
Ehk siis ristimise kaudu ütleme nii Jumala ees,
et oleme otsustanud järgida Teda
kui ka inimeste ees ja see on võimas tunnistus.
Ja kuigi kõik ei näe me ristimisakti pealt,
saavad paljud siiski hiljem teada, et oleme saanud ristitud.
Mõned arvavad, et inimesi ristitakse kogudusse,
kuid tegelikult ristitakse meid Jeesusesse Kristusesse.
Teisalt aga muidugi peame hoidma ka koguduse ligi,
nii nagu tehti ka algkoguduse päevil.
Ühtlasi on me ristimine tunnistuseks ka Saatanale,
kellega jätame hüvasti ja keda rohkem kohata ei soovi.
Olles otsustanud järgida Jeesust, on see aeg möödas,
kui me kas tahtlikult või tahtmata järgisime Saatanat,
kuna olime osa sellest maailmast.
Nüüd aga oleme langetanud igavese otsuse
järgida Jeesust oma elupäevade lõpuni.
Nii et ristimine on üks võrratu asi
ja ma isiklikult olen ristinud väga paljusid inimesi.
Olen näinud, kuidas inimesed muutuvad nii õnnelikuks ja rõõmsaks.
Ja kuigi nad algul pelgavad ristimisbasseinis toimuvat,
tõusevad nad sealt veest käed sirutatuna taeva poole
ja kiites ning ülistades Jeesust.
Seetõttu usun,
et vaid nende sekundite jooksul, mis nad seal vee all on,
teeb Jumala Vaim selle inimese elus midagi väga, väga imelist.
Seetõttu tahan öelda sulle,
kes sa peale usule tulekut pole veel ristitud saanud,
et nüüd on aeg järgida Jeesust.
Võid ristimissoovi korral võtta meiega ühendust
või minna oma pastori juurde või kogudusse, kus ristitakse.
Nii et saa ristitud Jeesuse Kristuse nimesse,
nii nagu inimesed siin Efesoses kord ristitud said.
Kuid nüüd tahame paluda koos sinuga.
Tahame õnnistada sind,
et kui koged oma hinges ebakindlust, kas anda oma elu Jeesusele või mitte,
siis tahan öelda sulle, et see on seda väärt!
Jah, sellel kõigel on ka oma hind, kuid see on seda väärt,
sest Jeesus on imeline, suur ja võimas ning tahab aidata sind.
Nii et sina, kes sa tahad anda oma elu Jeesusele, korda Pia järel
ja tee seda kogu südamest.
Isegi, kui see peaks tooma kaasa pisaraid - las need voolata,
aga anna oma süda Issandale ja Ta muudab su elu.
Mistõttu palugem üheskoos:
Jeesus Kristus,
aitäh Sulle selle hetke eest.
Ma tulen Su ette
ja alistun Sulle.
Olen elanud oma elu ilma Sinuta,
aga ma tulen
ja palun, et Sa tuleksid mu südamesse.
Ma armastan Sind, Jeesus!
Sellest hetkest alates oled Sina minu Issand
ja mina Sinu laps.
Jeesuse nimel,
aamen.
Võrratu!
Ole õnnistatud!
Ma kuulutan sulle, et su patud on sulle andeks antud
ja sa oled Jumala laps.
Võta meiega ühendust, kui soovid,
või mõne teise usklikuga, keda tunned,
öeldes, et oled samuti andnud oma elu Jeesusele
ja teel taevase kodu suunas.
Ole õnnistatud ja kohtume taas järgmisel korral!
Tõlge: Anne-Ly Raukas