AJAKOHAST OTSE TAEVAST
Vaatate saadet "Ajakohast otse taevast"
ja Håkan jätkab täna tervendamise teemadel.
See on ühtaegu oluline kui ka huvitav teema.
Kuid enne seda sooviksime arutleda ülestõusmispühade teemadel.
Rääkida Jeesuse lepitusest ja ülestõusmisest.
On tõeliselt tore, et saame seda teha,
kuna Ülestõusmispühad on maailma suurimad pühad.
Ja seda mitte vaid kristlaste, aga kogu maailma jaoks.
Sest Jeesus suri kogu maailma eest ja mitte vaid valitud inimeste eest,
kes läbi ajaloo on andnud oma elu Jumalale.
"Sest nõnda on Jumal maailma armastanud",
et Jeesus suri ristil iga inimese eest.
Nii nende eest, kes elasid tol ajal, kui nende eest, kes tulid peale Teda.
Ta andis oma elu kogu inimkonna eest.
Vahel jääb küll mulje, et kristlaste jaoks ei tähendagi see püha palju.
Jah, me võime käia suusatamas ja teha kõike muidki asju,
kuid ometigi mitte ülestõsmispühade ajal!
Mäletan, kui olin alles laps, siis Suurel Reedel ei tohtinud midagi teha.
See lihtsalt oli kodus olemise aeg ja tõeliselt tähtis päev, pikk päev.
Ja kui me siis täna räägime lepitusest, mis on omaette üsna lai teema
ja kehtib terve meie eluaja,
siis ülestõusmispühadest rääkides tuleb meil minna tagasi Ketsemani aeda.
Paik, kus Jeesus alistus Jumala ja mitte enda tahtele.
Ta küll palus, et see karikas võiks mööda minna, kuid alistus ometigi.
Sest Jumala tahe oli lepitada maailma iseendaga.
Ni et meil on siis: Suur Reede, Vaikne Laupäev ja siis ülestõusmispüha.
Milline neist on siis see kõige tähtsam?
Raske öelda, kuid Suur Reede on siiski väga, väga tähtis.
Samas aga poleks millestki rääkida, kui poleks ülestõusmispüha hommikut!
See on rõõmustamise aeg, kuna Jeesus on üles tõusnud!
Usun, et meil on oluline õppida oma usku veidi paremini tundma.
Sest tihti me vaid ütleme, et: "Oo, ma usun, ma usun!",
kuid see on üsna ohtlik väide, kuna küsimus on selles,
millesse ma tegelikult usun?
Ja mis mõju ning tähendust minu usk mulle omab?
Või on mu usk vaid tulekahju kindlustus, mis hoiab põrguleekide eest?
Kristlased on vähemalt teatud valdkondades üsna pinnapealsed.
Seda eriti õpetusliku poole pealt.
Sageli mõistetakse hukka teoloogilist õpetust ja kirikuõpetajaid.
Pihta saavad nii luteri õpetajad kui katoliiklased, aga ka nelipühilased.
Olen kuulnud, et Yonggi Cho - maailma suurima koguduse juht,
tema kogudusse kuulub 800 000 inimest. Seda ei kujuta ettegi.
Tema kohustab oma pastori kandidaate läbima teoloogilise seminari,
mis kestab 5-7 aastat. Alles siis määratakse nad ametisse.
Ja see on nö. aus mäng!
Kui meie saaks kasvõi 1-2 aastat osa sellest kõigest,
oleks sellest palju kasu.
Hea on teada, kuhu oleme minemas, mistõttu ei tohiks pahaks panna
erinevaid teoloogilisi õppeasutusi, kuna hea on toita nii aju kui südant!
Me peame teadma, millesse me usume. - Just nimelt.
Ütles ju Pauluski, et peame oskama vastata neile, kes küsivad.
Mõni aasta tagasi toimus Venemaal suur ärkamine.
Carl Gustaf Severin ja Ulf Ekman alustasid seal misjonitööga,
mille tulemusena paljud endised pätid tulid Jumala juurde
ja juhivad nüüd ise kogudusi, kus käib tuhandeid inimesi.
Selle misjonitöö tulemusena on sündinud vähemalt 1000 kogudust.
Kuulsime ka seda, et nad on rajanud kogudusi vanglatessegi.
Kuid mu eelnev mõte oli see, et pastor Ulf Ekman mõistis,
et need vastpäästetud inimesed ja tulevased juhid vajavad õpetust.
Ja seetõttu kirjutas ta raamatu: "Ristiusu põhialused".
Raamat käsitleb ristiusu põhialuseid ja teemasid, mis on kui selle sambad.
Ilmutus ja ilmumine.
Teoloogia - õpetus Jumalast. Kristoloogia - õpetus Kristusest.
Pneumatoloogia - õpetus hingest. Antropploogia - õpetus inimesest.
Samuti õpetused inglitest, päästest, kogudusest ja lõpuaegadest.
Ja nüüd meie teemaga haakuv lugu: soterolooga - õpetus päästest.
Ehk siis tõesti: me oleme küll päästetud, kuid kuidas seda kirjeldada?
Siin ütleb Ekman, et Jumala ilmutuse kõige kesksem asi on lepitus.
Nii nagu oleme juba rääkinud: selleks on lepitus!
Kõik Piiblis kirjutatu koondub üheainsa teema ümber:
Jeesuse ristisurmale Kolgatal kogu inimkonna pattude eest.
Tänu Jumalale selle eest!
Ainuüksi selle teema valguses on võimalik mõista kõiki Piibli lugusid.
Nii et täna käsitleme vaid väikest osa sellest, mis on kõige alus.
Me rajame ühte vundamenti, nagu elus kõigi teistegi asjade puhul.
Kui ehitame maja, rajame vundamendi. Kui ehitame teed, rajame aluspõhja.
Sest kui aluspõhi jääb rajamata, ei jää ka ehitis püsima.
Siin räägitakse Jeesusest, ristist, õigsusest, lepitusest, süüst jne.
Kuid kõige olulisem on see, et Jeesus kandis meie patud ja lunastas meid,
nii et võime täie kindlusega, ilma häbi -ja süüta seista Tema palge ees.
Kuid siin on ka öeldud, et meeleparandus käib pääste juurde.
Inimene leiab lepituse kaudu abi igaks oma elujuhtumiks.
Jeesus sai ristil surres needuseks meie eest.
Jeesus suri ristil, et inimkond saaks õnnistatud.
Milles see õnnistus seisneb? Vastus sellele peitub Jeesuse ristitöös.
Kõik ristil toimunu oli otseselt seotud inimese pattu langemisega,
sest patu läbi tuli vaimne, hingeline ja füüsiline surm. Igavene surm.
Tulid füüsilised ja psüühilised haigused, mure, üksildus, viha,
mäss ja vaen inimsuhetes. Isekus, ihad, perverssused jne.
Jah, haigused küll tulid, kuid kui Jeesus suri ristil,
kandis Ta sinna nii me patud, haigused kui kõik muu negatiivse,
mis meid nii tugevalt ikkes hoiavad.
Kuid tänu Jumalale, et Tema on tugevam!
Ja täna me rõõmustume Temas ning täname Teda lepituse eest!
Toeta Taevas TV7 tööd, lisainfo www.tv7.ee
Ühiselt saame hakkama!
Jeesus ütles, et üks külvab ja teine lõikab!
Me võime öelda, et üks õpetab ja teine varustab õpetajat.
Kõik need saated nõuavad oma kulu, mistõttu oleksime tänulikud
sinupoolse panuse eest. Anneta TV7 arveldusarvetele:
Swedbank 221048388411 või SEB 10220109461019
Tuhanded inimesed vaatavad meid, kogedes abi ja Jumala puudutust.
Mistõttu aitäh sinu panuse eest ja palju õnnistusi!
Avagem Piiblites Jesaja 53. ptk.
Juba sadu aastaid enne Jeesuse sündi käis prohvet Jesaja ringi ja kuulutas.
Ta kuulutas ette ka Jeesuse tulekut ning seeläbi ka lepitust.
Tänase saate teema on lepitus ja vaatame, mida tal selle kohta öelda on.
Jesaja 53:1 ja sealt edasi.
"Kes usub meie kuulutust ja kellele on ilmutatud Issanda käsivars?"
Ehk juba siis tekkis küsimus: "Kes usub me õpetust?"
Paulus ütleb, et: "Sõna ristist on jäledus neile, kes hukka lähevad.
Aga meile, kes usume, peitub selles Jumala päästev vägi.
Ehk siis neid asju peab mõistma vaimu tasandil.
Sa küsid nüüd, et kuidas see käib?
See käib Jumala Sõna kaudu, milles peitub vägi.
Jumala väe läbi tõuseb me usk.
Kui ma kuulen Jumala Sõna; kuulen Jeesusest ja evangeeliumist.
Kuulen lepitusest , ristisurmast ja ülestõusmisest,
siis midagi toimub mu südames, mida ei oska isegi seletada.
Pean vaid olema õigel ajal õiges kohas.
Teine osa sellest peitub aga väljakutses, mis puudutab kõiki jutlustajaid.
Sest me ei kuuluta Jumala Sõna oma inimlikus tarkuses.
Jah, me kasutame teadmisi ja kainet mõistust, rääkides inimkeeles,
kuid samas vajame ka Püha Vaimu abi.
Seetõttu Jeesus ütleski oma teenistuse alguses:
"Issanda Vaim on minu peal".
"Tema on võidnud mind kuulutama häid sõnumeid vaestele..." jne.
Nii et Jumala Vaim on see, kes teeb elavaks!
Seetõttu me ka palvetame.
Ja kui sa ka pole jutlustaja, kuid soovid kuulda
elavaid sõnu jumalasulaste kaudu,
siis palu Jumalat, et Ta võiaks sinu pastorit.
Kui sa lähed pühapäeval kirikusse, siis mine paika, kus saad toidetud.
Ja kui sealne "leib" ongi pisut kuivanud, siis palu:
"Kallis Jeesus, me vajame elavat leiba!"
Kuulsin ühest 19. saj jutlustajast, kelle kõnede põhjal inimesed mõistsid,
et see kõne pole elav.
Jah, selles oli tarkust ja inimlikkust, kuid puudus elu.
Nii et üks päev, kui kõneleja taas kantslisse tõusis,
leidis ta eest väikese paberilehe, kus oli kirjas:
"Sooviksime näha Jeesust!"
Jutlustaja sai vihjest aru.
Ta mõistis, et inimesed vajavad elavamat tunnistust,
mistõttu ta hakkas otsima Jumalat ja Püha Vaimu võidmist.
Ja ta kõned muutusid elavamaks.
Kui siis mõni aeg oli möödas, leidis ta kantslist uue kirja, mis ütles:
"Ja jüngrid said Jeesust nähes ülväga rõõmsaks!"
Nii et Jumala Sõna teeb elavaks!
Peame paluma ka iseendi pärast, et oskaksime panna tähele seda Sõna.
Et saaksime näha, kuidas Jumala Sõna läheb edasi ja teeb oma töö.
Kuid nüüd tagasi Jesaja 53 juurde. Salmis 2 on öeldud:
"Sest ta tõusis meie ees nagu võsuke, otsekui juur põuasest maast".
"Ei olnud tal kuju ega ilu, et teda vaadata,
ega olnud tal välimust, et teda ihaldada."
"Ta oli põlatud ja inimeste poolt hüljatud,
valude mees ja haigustega tuttav,
niisugune, kelle pealt silmad ära pööratakse:
ta oli põlatud ja me ei hoolinud temast."
Kui sa tead piiblilugusid ja seda, kuidas Jeesus
ristilööduna Kolgatal rippus, siis see oli kohutav vaatepilt.
Ihualasti, pekstud ja haavatud.
Lugesin hiljaaegu ühte raamatut, kus oli öeldud, et:
me ei saa rääkida Jeesuse haavadest, vaid Jeesuse haavast.
Sest Ta oli nii läbipekstud, et Tema ihus polnud ühtainustki tervet paika.
Nii et ta oli inimeste poolt põlatud, haiguste ja valudega igati tuttav,
keda nähes rahvas peitis oma palge.
"Ent tõeliselt võttis ta enese peale meie haigused."
See on prohveteering Jeesusest, kes peab surema ja kandma ristile
mitte ainult meie patud, aga ka meie haigused.
Mul on hea meel, et võime rääkida ka haigustest ja valudest,
sest mitte kõik neist ei ole eluohtlikud.
Hambavalu pole just elu ja surma küsimus ja me saame sellele abi.
Samuti pole pea -või lihasevalu korral tegu eluküsimusega.
Kuid Jeesus võttis enda kanda kõik me valud ja suri meie eest.
"Meie aga pidasime teda vigaseks, Jumalast nuhelduks ja vaevatuks."
"Ent teda haavati meie üleastumiste pärast, löödi meie süütegude tõttu."
"Karistus oli tema peal, et meil oleks rahu,
ja tema vermete läbi on meile tervis tulnud."
"Me kõik eksisime nagu lambad, igaüks meist pöördus oma teed,
aga Issand laskis meie kõigi süüteod tulla tema peale."
Kas pole imeline? Jeesus võtab meie koha!
Ta polnud teinud ühtegi pattu, kuid kandis meie patte ja võlga.
Ta oli põlatud meie pärast.
Otseloomulikult tundis Ta Jumalat ja teadis,
et me ei saa oma jõududega hakkama; et see on Tema osa täita.
Nii et Jeesus tuleb ühest küljest kui inimene, aga samas ka kui Jumal.
Nii et ühtaegu nii inimese -kui Jumalana Ta sureb meie pattude eest
ja kustutab need kõik. Tänu Jumalale!
Ta lihtsalt ei pane neid asju kõrvale, vaid kustutab täielikult.
Nii et, kui me tuleme Jeesuse juurde ja saame oma patud andeks,
siis need saavadki Tema selja taha jäetud ja Ta ei pea neid enam meeles.
Ta unustab need igaveseks!
Ja kui me siis ise Talle oma vanu patte meelde tuletame,
ei saa Ta aru, millest me räägime, sest Tema lepitus on nii lõplik.
Siin on ka öeldud, et:
"Tema vermete läbi on meile tervis tulnud."
Mitte see ei saa tulema, aga see on juba tulnud.
Kui me tuleme Jeesuse ette,
et võtta vastu andestus oma pattude eest,
siis me ju ei mõtle, et võib-olla millalgi tulevikus
Jeesus annab meile meie patud andeks ja lepitab meid iseendiga.
Me teame, et see on juba tehtud!
Nõnda samuti kandis Ta ühes meie pattudega ka me haigused
ja seetõttu me oleme saanud terveks Tema vermete läbi.
See on juba tehtud!
Me oleme juba terveks saanud ja võime võtta selle anni vastu Tema käest.
Sest tervenemine ei ole mingi tasu meie tubliduse eest!
Üks mu tuttav ütles kord, et:
"Olen teeninud Jumalat nii palju aastaid,
et Ta ju ometi peaks tervendama mind."
Kuid Jumal ei tervenda meid seetõttu,
et oleme Teda teeninud või olnud nii pühad.
Ei! Ta teeb seda seetõttu, et oleme Tema lapsed
ja tervenemine on meie pärisosa.
See kuulub meile. Oleme Jumala lapsed, kes on tulnud Lepitaja juurde,
võtmaks vastu seda andi, mida Ta on valmis jagama meile.
Sama on ka me pattudega.
Me ei saa neid andeks seetõttu, et oleme olnud kangesti tublid.
Olen kohanud ka selliseid inimesi, kes arvavad,
et enne oma elu Jeesusele andmist tuleb korralikuks hakata.
Kuid kas teadsite, et me ei saa iseendid muuta
ja kõik me inimlikud püüdlused on kui määrdunud riie Jumala ees?
Seetõttu tuleb tulla nii nagu oled!
Sina, kes sa pole veel päästetud - tule täna!
Sina, kes sa oled haige - tule täna!
Tule ja lihtsalt võta vastu kõik see, mida Jeesus tahab sulle anda.
Apostlite tegude 2. ptk. peab Peetrus võrratu jutluse.
See on esimene nelipüha päev ja ta räägib seal lepitusest.
Sellest, kuidas Jeesus tapeti ja kuidas Ta ristil suri.
Ja Ap 2:24 ta ütleb:
"Aga Jumal on tema üles äratanud, päästes ta surmavaludest,
seepärast et surmal ei olnud väge teda pidada oma võimuses."
Nii et Jumal tuli alla, äratas Jeesuse surnuist ja päästis Ta surmavalust.
Surm ei saanud Teda kinni pidada, sest Temas polnud mingit pattu.
Ta suri meie pattude pärast.
Kuid, kui see sai tehtud, siis Jumal äratab oma ohvritalle
ja Ta tõuseb surnuist!
Peale seda käib Ta ka surmavallas kuulutmas sealsetele vangidele,
ja mõni nädal hiljem tõuseb üles taevasse, kus on tänapäevalgi.
Ta istub seal kui meie Ülempreester, paludes meie eest.
Ta palub sinu eest just praegu,
et võiksid vastu võtta Tema Kolgatal tehtud ristitöö.
See kehtib igas sinu elu valdkonnas.
Kuid nüüd tahame paluda Jeesust, Kes on selle suure töö juba teinud,
et Tal võiks olla vaba ligipääs.
Tahan julgustada sind avama end ja kutsuma Jeesuse oma südamesse.
Nii et me palume üheskoos, et Jeesus võiks tulla su südamesse.
Nii et liitu koos meiega ja korda seda palvet Pia järel.
Tee seda siiralt ja kogu südamest, sest siis Jumal näeb seda.
Ta igatseb su südame järele ja tuleb sisse.
Ja siis võid kogeda kõige täiega, et Ta suri, tõusis surnuist ja elab
ning tahab kinkida seda elu Sinulegi!
Palu nii: "Jeesus Kristus. Ma tulen su palge ette
ja tänan Sind Kolgata risti eest!
Tänan sind su vere eest, mille minu eest valasid.
See puhastab mind kõigist mu pattudest.
Ja ma tunnistan oma suuga, et usun Sinusse
ja sellest hetkest alates oled Sina minu Issand ja mina Sinu laps.
Tänu Sulle Jeesus Kristus! Aamen.
Jumalasulasena kuulutan sulle su patud andeks.
Kui oled avanud oma südame Jeesusele, siis tunne end vabalt
ja võta ühendust teiste usklikega, hakka kuulama Jumala Sõna ja palvetama
ning sa näed, et täna õhtul alanud uus elu viib sind võiduka lõpuni.
Kõike head ja uute kohtumisteni!
Tõlge: Anne-Ly Raukas