AJAKOHAST OTSE TAEVAST
Meilgi on oma ankur!
On tõesti, kuid mitte nii suur. Kui sa just maist ankrut silmas pead.
Jumala Sõna ju ütleb, et meile on antud ankur,
mis on juba sisse heidetud... - No see on pisut midagi muud.
Aga see ankur on kindlalt paigas
ja meie asi on sellest vaid kõvasti kinni hoida.
See ankur tõesti püsib seal.
Usun, et see on üks õnnis ja hea teadmine,
et Jeesus on meie Issand ja Päästja.
Vaatate saadet "Ajakohast otse taevast",
kus räägime nii tähtsatest kui vähemtähtsatest asjadest.
Usun ühest küljest, et usuelus on kõik asjad tähtsad.
Kuid samas on kõige olulisem siiski see,
et hoiaksime kinni taevast, kuhu oleme teel.
Nii et me ei vaata vaid sellele, mis kasu me oma usuelust saame.
Kuid selles peitubki kogu me elu.
Et me elame Jeesusele ja elame oma usuelu igapäevaselt välja.
See on elamise viis, mitte see, mida me usuelust saame.
Mäletad sa, kuidas 91 Psalm algab? - See, kes istub...
Mu naine on liiga rootslane!
"Kes Kõigekõrgema kaitse all elab ja alati Kõigeväelise varju all viibib."
Seal öeldakse me maise olukorra kohta, et me istume kaitse all.
Täna räägime samuti pisut kaitsest, kuid see on seotud ka sellega,
kui Jeesus ütles, et tunnustähed saavad järgima neid, kes usuvad.
Loeme taas Markuse 16.ptk. sest teate, kuidas Jumala Sõna juurdub?
- Kui loeme seda ikka ja jälle. - Just, läbi pideva kordamise.
Ja kui seda veel häälega lugeda, jõuab see kindlasti pärale.
See on päris hull lugu, et me kipume unustama nii kergesti...
Mul on raskusi selle meelespidamisega, kus täpselt mingi koht asub?
Ma tean, et see on Piiblis olemas, aga kust täpselt...
Nii et tänu Jumalale tänapäeva arvutiprogrammide eest,
mis aitavad kiiremini kõike leida.
Kuid samas on siiski oluline tunda Jumala Sõna,
mistõttu avame siis Markuse 16.ptk.
Kui sul on Piibel, siis hangi juurde värvilised klepsud või pliiatsid,
mille abil saad märgistada või alla joonida erinevaid kohti.
Jeesus ütles, et kõik, kes lähevad maailma evangeeliumi kuulutama,
siis need tunnustähed järgivad neid, kes Temasse usuvad:
"Minu nimel ajavad nad välja kurje vaime, räägivad uusi keeli,
tõstavad paljaste kätega üles mürkmadusid,
ning kui nad jooksid midagi surmavat, ei kahjustaks see neid."
Kas pole üllatav kirjakoht?
On. Kuid samas, olles Jeesusega, võime tunda end ka kindlatena.
Võime teada, et Ta ei juhi meid ohtlikesse olukordadesse
ja me võime loota Tema peale.
No aga maailm on ju ikka ohtlik! - Noh, eks ta mingil määral ole...
Me elame oludes, mis vahel pole sugugi mitte ohutud.
On tõsi, et Ta küll hoiatab meid, et hoiaksime eemale teatud asjadest.
Kuid on ka olukordi, mida me ei saa vahel vältida.
Kasvõi see, kui istume autosse, mis 100.a tagasi oli veel ebatavaline,
kuid tänapäeval sama loomulik kui igapäevase leiva söömine.
Ehk see kuulub ühiskonna igapäevaste tegevuste hulka.
Kuid ometigi vajame me ses' osas Kõigekõrgema kaitset ja varju.
Samas ei peaks me koguaeg kartma, vaid me võime paluda Jumala kaitset.
Võime paluda iga uue päeva hakul, et Tema hoiaks ja varjaks meid.
On tõesti oluline,
et me ei teeks seda hirmust ega kardaks üleliia palju.
Sest sageli võime me hirmu läbi iseendale kahju teha.
Üks meie lastest on õppinud puutöö meistriks,
mistõttu ta kasutab palju erinevaid saage, höövleid jms.
Nii et ma ikka vahel manitsen teda olema ettevaatlik,
kuid liigne ettevaatlikkus on isegi ohtlikum.
No eks ta ole endale vahel viga ka teinud. - Seda küll.
Kuid samas on oluline mõista, et me ei saa karta,
kuna hirm võib samuti tekitada teatud ohtlikke olukordi.
Teisalt aga ei saa ka olla liiga kergemeelsed või ükskõiksed.
On ju neidki, kes arvavad, et turvavöö pole autos oluline,
sest kui Jumal on meiega, siis küll Ta ka kaitseb meid.
Nad arvavad, et turvavööd on vaid politseile näitamiseks.
Ma ütleks pigem nii, et turvavöö mittekasutamine
ja selles olukorras Jumala peale lootmine, on sulaselge rumalus.
Nii et me peame tegema oma osa, mõistes samas ka seda,
et Jeesus rääkis kaitsest, öeldes oma järgijate kohta,
et kui nad tõstavad maast madusid, või joovad mõnda surmajooki,
siis see ei kahjusta neid.
Eks see elu ole, nagu ta on, mistõttu usun ka,
et peaksimegi paluma Jumalat, et Ta saadaks oma inglid meid hoidma.
Me vajame kaitseingleid. - Ja neid on palju.
Ma tegelikult usun, et häid ingleid on palju enam kui deemoneid.
Seda tõesti. Sest taeva inglitest langes ju vaid 1/3.
Nii et 2/3 on head inglid.
Me ise palume pikkadel teekondadel tihti,
kui aeg on juba hiline ja väljas on pime,
et Jeesus võiks saata oma inglid me auto üle ja ümber.
Ja ma usun, et Ta teeb seda.
Just. Ta annab oma inglitele käsu.
Ja ma usun sedagi, et need inglid annavad meile ka märku,
kui vaja näiteks gaasipedaali veidi järgi lasta.
Nii et see pole päris nii,
et teeme, mis tahame ja küll Jumal meid hoiab ja kannab.
Ehk siis me ise peame ka järgima teatud loodusseadusi,
lootes siis samas ka Tema abile.
Keegi võib nüüd küsida nende kohta,
kes sattuvad erinevatesse õnnetustesse ja raskustesse.
On tõsi, et selliseid asju sünnib.
Kuid püüame siis oma saategi kaudu näidata,
et tegelikult on olemas kõrgem kaitse, mida me liiga vähe kasutame.
Seetõttu on oluline mõista,
et Jeesus tahab olla meiega ka keset meie argipäeva,
andes meile tarkust ja arusaamist, et palju halba ära hoida,
aga samas kogeda ka üleloomulikku.
Mida sa nüüd mõtled? Oled sa midagi sarnast kogenud?
No olen ikka. Tean, et Jumal on meid hoidnud mitmeid kordi,
kui oleme olnud kusagile teel ja on olnud ohtlikke olukordi.
Nii et Jumal tõesti varjab meid oma hoidva käega.
Oleme rääkinud palju autodest,
kuna meie jaoks on see üks igapäevasemaid teemasid kui miski muu.
No seda seetõttu, et me sõidame ju iga päev.
Tean ühte jutlustajat, kes autosse istudes palus,
et Jumal seoks kõik puude taga peidus olevad kitsed ja põdrad,
et need ei hüppaks tee peale ette.
Oleme isegi olnud üsna lähedal mõne looma alla ajamisele.
Nii et tänu Jumalale Tema abi eest, kes tahab olla koos teiegagi.
Nägin kord üht usklikku meest keset Stockholmi kesklinna,
kes enne sõitma hakkamist pani käed risti ja palvetas.
Nii et see on kindlasti miski,
mida peaksime enam õppima, et elada oma kristlikku elu nii,
et me võtame vastu kõik selle, kes Jumal on ja mida Tal on anda meile.
Apostlite tegude 28.ptk.näitab, kui muutlik võib elu olla.
Paulus ja ta kaaslased sattusid tormi ja laevahuku ohvriteks,
pääsedes vaevu eluga.
Sealgi oli Jumala käsi mängus, et keegi ei hukkunud.
Nad jõudsid peale pääsemist Maltale ja olid tõesti ütlemata õnnelikud,
et kõik olid elus ja et Jumal oli neid aidanud.
Ap.28:1 jne. on öeldud: "Kui me siis olime tervelt pääsenud,
saime teada, et saart hüütakse Maltaks.
Umbkeelsed saarlased osutasid meile rohkem kui tavalist lahkust,
sest nad süütasid lõkke
ja võtsid alanud vihmasaju ja külma pärast meid kõiki selle äärde.
Aga kui Paulus oli korjanud kokku hulga hagu ja asetanud lõkkesse,
tuli sealt palavuse tõttu välja mürkmadu ja hakkas tema kätte kinni.
Kui umbkeelsed nägid seda elukat tema käe küljes rippuvat,
ütlesid nad üksteisele: Kindlasti on see mees mõrtsukas,
keda õigluse jumalanna ei luba elada, kuigi ta on merest pääsenud.”
Tema aga raputas eluka tulle ega tundnud mingit viga.
Nad ootasid küll, et ta tursub üles või langeb surnult maha.
Aga kui nad olid kaua oodanud ja nägid,
et Paulusega ei juhtu midagi iseäralikku,
siis nende arvamus muutus ning nad ütlesid ta olevat jumala."
Paulus oli pääsenud just äsja laevahukust
ja siis korraga - keset suur rõõmu ja soojendamist tule paistel,
ilmub välja madu, kes üritab Paulust tappa.
Ehk Saatan oleks kui öelnud:
"Kui ma ei saanud teda mere abil, võtan ma ta mürgi kaudu!"
Kuid mida Paulus tegi?
Ta rakendas Jeesuse tõotust:
"Kui nad ka mõnd mürgijooki joovad või mürkmadusid kätte võtavad..."
Me ei räägi siin nendest hulljulgetest,
kelle hobiks ongi madudega tegeleda ja möllata.
Ei! See on liiga ohtlik ja me ei tohiks seda teha.
Mida Jeesus ütles, oli see,
et elus tuleb ette asju, mis püüavad tappa ja kahjustada teid.
Nii mina kui sina oleme elus kogenud erinevaid haigusi
ja seetõttu ka teame, et vaenlane tahab tappa.
Või vähemalt võtta meid mingiks ajaks rajalt maha.
No surm on muidugi juba veidi pikem aeg...
Kuid kõigis neis asjades ongi Jeesus meie varjupaik,
mistõttu tasub hoida Tema ligi.
Minnes tagasi Ps.91 juurde, siis see on seotud me usutunnistusega.
Sest usk ja tunnistamine käivad käsikäes.
Me saame päästetud oma tunnistuse kaudu
ja võtame vastu Jumala tõotused läbi nende tunnistamise.
"See asi kuulub mulle!" "Sa oled mulle näidanud seda."
Seetõttu Jumal ütleski Jesaja raamatus, et kõnele ja näita, et sul on õigus.
Nii et me peame rääkima Jumala Sõna välja.
Psalmides 91 on öeldud:
"Kes Kõigekõrgema kaitse all elab ja alati Kõigeväelise varju all viibib,
see ütleb Issandale:Sina oled mu varjupaik ja mu kindel mäelinnus,
mu Jumal, kelle peale ma loodan!”
Ehk siis me tunnistame, et Jumal on meiega ja aitab meid.
Ta hoiatab ning julgustab meid,
näidates, millist teed mööda minna ja millist mitte.
Usun, et väldiksime nii mõndagi, kui kuulaksime Püha Vaimu häält.
Eks Püha Vaim tahaks meid palju enam hoiatada,
aga me ei pane tähele Tema ütlemisi.
Usun ka, et Püha Vaim teab täpselt,
kus valitsevad ohud liikluses, kodudes või tööpaikades.
Seetõttu oleks oluline arendada seda tundlikkust eneste sees.
Sa võid nüüd küsida, et kuidas seda teha?
Andes Jumalale aega ja rahunedes maha.
Et pea poleks pulki täis ja stress ei niidaks mõtetest, et:
"Küll mul on ikka palju teha ja milleks see kõik?"
Niimoodi stressates ei jõuagi Püha Vaimu hääl meieni.
Kuid kui me maha rahuneme, on Teda ka kergem kuulda.
Ja siis on siin veel öeldud järgmist:
"Sest tema kisub su välja linnupüüdja paelust, hukkava katku käest.
Oma tiivasulgedega kaitseb ta sind ja tema tiibade all sa leiad varju."
Ehk siis - kui su vari peitub Tema tiivasulgede all,
siis püsi nende tiivasulgede all! Püsi Tema tõotuste all!
Me ei peaks otsima Jumalat vaid siis, kui asjad eriti hulluks lähevad,
vaid me võimegi olla Tema ligiolus igal ajal.
Suhtleme Temaga pidevalt.
Tahaksin öelda midagi, mis võib-olla ei lähe hetkel päris teemasse,
aga ütlen seda sellegipoolest:
Usun, et hetkel on aeg, mil kristlased peaksid olema kristlased.
Ehk siis - miks me ei arenda teatud vaimulikke harjumusi?
Paljudes kodudes on küll Piibel, kuid ei osata seda lugeda.
Kui puudub Piibli lugemise harjumus, ei teatagi, kust või mida lugeda.
Sellest lähtuvalt rakendatakse umbropsu lugemise süsteemi,
kus pannakse sõrm kirjakoha peale, mis võib kõlada näiteks nii:
"Mooses ja Leviitide juhid rääkisid Iisraeli rahvaga..."
Või siis kasutame teist kätt ja leiame sellise koha:
"Ta on sinule iluks ja rõõmuks, kulgedes oma Issanda ees..."
Nii lugedes ei saa me Jumala Sõnast mingit tervikut ega arusaamist.
Seetõttu tahaks soovitada, et hangi endale Piibli lugemise juhis.
Me ise kasutame üht sellist ja kui võtad meiega ühendust,
võime saata selle sulle tasuta.
See lugemiskava võimaldab sul lugeda Piibli läbi kahe aastaga.
Teatud kohti loed ehk enam kui teisi,
aga see võimaldab sul saada osa Jumala Sõna täiusest.
Oleme hetkel ise lugemas Juuda ja Iisraeli kuningatest;
nende poegadest ja pojapoegadest.
Ja prohvetitest, kes tõusid esile, et kuulutada neile Jumala sõna.
See on ütlemata oluline, sest kuigi loeme erinevaid Piibli raamatuid,
püsime siiski ühes ja samas ajajärgus, teades, kus suunas liigume.
Ja see on ühtaegu hea kui ka oluline.
Jumal tahab ju kõnetada meid oma Sõna kaudu.
Kuid sageli, kui me vaid loeme, siis lihtsalt lugemiseks see jääbki.
Ma ise pean sageli mitmeid kohti ikka ja jälle üle lugema.
Et mida see täpselt ikka tähendab?
Ilmselgelt võid sa lugeda ka oma lemmiksalme ja kohti Piiblist.
Küsimus ei ole käsumeelsuses,
et pead kindlasti lugema vaid selleks päevaks mõeldud kirjakohti.
Kuid nii või teisiti - sa arendad teatud harjumusi,
mis aitavad sööbida Jumala Sõnasse ja ehitavad su enda elu.
Sama puudutab ka palveelu.
Keegi küsis meilt hiljaaegu, et kui palju peaks palvetama?
See oli paras pähkel,
sest meil on nii palju eriviise, kuidas paluda.
On neid, kes paluvad põlvitades ja neid, kes paluvad keeltes.
On neid, kes paluvad rohkem oma mõtteis kui oma sõnadega.
Usun, et me vajame nii üht kui teist.
Ka seda, et olla jätkuvalt palves oma südames.
Sest Jeesus ütles, et alati tuleb paluda
ja Paulus jätkas samal liinil, öeldes, et paluma peab lakkamata.
Me võime ju mõelda, et: "Kuule, katsu olla, Paulus!
Meil on muudki teha. Kogu aeg nüüd küll palvetada ei jõua!"
Kuid oma südameis saame siiski olla pidevalt palves.
See on täiesti võimalik.
Kuid et üldse kusagilt alustada, alustage kasvõi söögipalvega.
Paljud usuvad,
et kui nad ei õnnista toitu, siis Jumal ei õnnista ka toidulauda.
Nii et meil on kombeks paluda Jumala õnnistust toidule.
Tänada Teda toidu ja kõigi andide eest.
Ka see ehitab meid üles ja on osa meist.
Ja see kõik on ka otsekui Tema tiivasulgede all viibimine.
Vahet pole, kui suured või laiad need tiivasuled on -
usun siiski, et on teatud piirid selleks,
millal me võime istuda Kõigekõrgema kaitse ja varju all. (Ps.91:1)
Kuid ma lähen siis edasi ja loen Ps.91:5
"Ei sa siis karda öö hirmu ega noolt, mis päeval lendab,
ei katku, mis rändab pilkases pimedas, ega tõbe, mis laastab lõunaajal.
Langegu tuhat su kõrvalt ja kümme tuhat su paremalt poolt,
sinu külge see ei puutu." Mis sa arvad sest' loost?
Tean, et oleme oma mõtteviisilt üsna maised.
Aastas juhtub 2-3 korda ikka, et mõni viirus niidab meid maha.
Rääkimata tõsisematest asjadest, millest on üle maailma kuulda
ja mis on rahva ära ehmatanud... - Nii et kõik on hirmul.
Niipea, kui kuuldakse, et Aasias on sellist ja sellist haigust,
arvatakse, et see istuks kui lennuki peale ja sõidaks Euroopasse.
Ja liiguks siis Saksamaalt Taani, sealt Rootsi ja lõpuks Soomegi.
Kohtasime üht naist, kes ütles, et kui see seakatk peaks tulema,
siis kindlasti tabab see esmalt nende maakonda
ja kohe kindlasti on tema esimene, kes sellesse nakatub.
Kuid see naine sai päästetud ja on tänaseks juba ka taevas,
nii et seal pole enam midagi karta!
Kuid me usume kõiki neid asju ja muudkui ketrame enda peas, et:
"Nüüd see tuleb, nüüd see tuleb!" Kuid tead, mis?
Me liigume lähemale Jumalale. Oleme Tema tiivasulgede ja varju all.
Tema vari katab ja kaitseb meid.
Jeesus ütles, et kui mu lapsed joovad mürki või on neil muu häda,
siis ma aitan neid!
Ma ei tea, kui vana sa oled, aga kui mäletad veel 50-ndaid aastaid,
siis tol ajal liikus ringi mingi Aasiast pärit gripp.
Ja ka meie pere haigestus sellesse.
Samas oli meil üks sõber, kes meid põetas ning kes ei nakatunud.
Ta uskus Jumalasse ja palvetas, aga teate, mida ta veel tegi?
Ta keetis kuuma piima ja pani sinna sibulat sisse.
Sa võid nüüd mõelda, et no kes sellist asja saab juua?
Aga vaatamata sellele, et see ehk ei maitse kõige paremini,
on siiski etem juua piima sibulaga, kui olla palavikus ja nädalaid haige.
Nii et on erinevaid võimalusi, mille kaudu Jumal tahab meid aidata.
Nii et tuleval sügisel ja talvel võid sa öelda:
"Tänu Jumalale, et võin püsida Tema lähedal
ja tunnistada Tema Sõna ning tõotusi.
Tema on minu varjupaik ja kaitse!" Tänu Jumalale!
Kuid täna tahame me paluda päästepalve.
See tähendab, et tahame aidata sind,
kes sa pole kindel, kas sa oled usklik või mitte.
Jeesus tahab, et sul oleks päästekindlus.
Et võiksid kindlalt teada, et Ta elab sinus.
Me avame iseendid palve kaudu.
Palve muide on suureks abiks igas olukorras.
Nii et võta Jeesus vastu, paludes Tal tulla oma ellu.
Mina palun lause, Pia kordab minu järel ja sina korda koos temaga.
Kuid tee seda südamest! Jeesus tõesti kuuleb ja vastab sulle.
Jeesus Kristus,
tänu Sulle, et sa kõnetad mind
ja näitad mulle, kes Sa oled.
Sina oled minu pääste
ja minu jõud igas asjas.
Seetõttu, Issand Jeesus - ma vajan Sind.
Sina oled minu pääste.
Sa puhastad mu südame
ja kingid mulle rahu Jumalaga.
Ma avan oma südame Sulle just praegu.
Oled teretulnud astuma sisse.
Tunnistan oma suu sõnadega,
et Jeesus on minu Issand
ja mina olen Jumala laps,
kes on teel taeva poole.
Kuid keset seda teekonda
Sina oled koos minuga.
Jeesuse nimel, aamen.
Sulle, kes sa seda palvet palusid, kuulutan ma su patud andeks,
sest Jumal kuulis su palvet, võttes seda tõsiselt ja tulles su ellu.
Otsi tuge sõpradelt, kes usuvad Jeesusesse või võta meiega ühendust.
Saadame sulle hea meelega erinevaid materjale,
mis aitavad sind edasi su usuteel.
Soovime sulle kõike head ja Jumala õnnistusi
ning ära unusta siis meid vaadata ka järgmisel nädalal!
Kõike head! - Kohtumiseni!
Saada oma eestikeelne palvesoov ja tagasiside hw@elamansana.fi!
Tõlge: Anne-Ly Raukas