AKTUELLT FRÅN MELLANÖSTERN
Välkommen till programmet.
Jag heter Martti Ojares och experten Pekka Sartola min gäst.
Välkommen Pekka. - Tack, trevligt att vara här igen.
Detta är vårsäsongens sista program innan semestermånaden juli.
Fast du fortsätter att göra program som sänds även i juli.
Värmeböljan har lett till att vi sitter här utan kostym.
Vi tar det lite ledigare i dag. - Avspänt.
Även om vi tar det ledigt ska vi tala om mycket svåra saker.
Eller saker som trycker mig i alla fall.
Hur ska det gå?
Men vi vet att Gud har dem under kontroll. - Precis.
Jag tänker på det att då USA fick ny president i januari -
från Trump till Biden var förändringen...
Världens största stat, militärmakt och ekonomiska jätte -
och ledningen vreds där så att säga i 180 grader.
Värderingarna är helt olika.
Det har stora följder i världen.
Men framförallt i Mellanöstern, som detta program handlar om.
Hur ser du själv på saken?
Jag är helt av samma åsikt. Och det är jag inte helt ensam om.
Hos USA:s traditionella bundsförvanter i Mellanöstern, -
oljestaterna kring Persiska viken, saudierna, -
Emiraten, Oman, har samma oro vuxit -
till sådana proportioner som det var svårt att förutse.
Under Trump var bundsförvantsförhållandet -
mycket stabilt, även vad det gällde vapenleveranser.
När Biden kom in i bilden -
lade han genast Trumps vapenaffärer med saudierna på is.
Det avspeglades i hela Mellanösterns bredare militärpolitiska upprustning, -
de har ju alla en gemensam fiende.
Och det är inte Israel utan Iran.
Det största bekymret nu är en oberäknelighet -
gällande USA:s politik, för där saknas en viss följdriktighet.
Man kan egentligen inte tala om USA:s utrikespolitik -
utan om den sittande presidentens utövande av utrikespolitiken.
Då den republikanska presidenten byttes ut mot en demokrat -
återvände man till Obamas presidentperiod.
Det är inte positivt, åtminstone inte för fredens och Israels del.
Iran är otvivelaktigt mycket mer tillfreds med det.
Detta har också avspeglats i osäkerheten -
över hur saudierna i en konfliktsituation kan vara säkra på -
på vems sida USA står.
Eftersom Biden precis har tillkännagett att -
han drar bort sina trupper från Afghanistan och -
andra platser i Mellanöstern. Ett tomrum uppstår. Vem fyller det?
Där finns två starka makter, Ryssland och Kina, som gärna skulle ta över.
Och då blir utsikterna väldigt profetiska.
Bibelns uppenbarelser verkar förverkligas även under vår tid.
Vi har i några veckor följt med -
skådespelet med Israels regeringsbildning.
Under två år har där förekommit många olika turer -
men nu verkar det som om läget är ganska annorlunda, -
efter det att Biden kom till makten.
Jag tror i alla fall själv att det på något sätt medverkade till att -
Netanjahu måste röjas ur vägen -
för att ge rum för de nya vindar som Biden driver. Vad anser du?
Javisst. Trumps utrikespolitik i Israel -
var starkt förknippad med Netanjahus person.
De hade känt varandra i många tiotals år.
Förvisso har Biden känt Netanjahu -
ända från det han var ambassadör där.
Och biträdande utrikesminister.
Men deras politiska åsikter är diametralt motsatta.
För demokraterna har alltid förespråkat en bredare konsensus, -
en tvåstatslösning och en delning av Jerusalem.
Man glömmer de starka bibliska kriterier som Trump förbundit sig till.
Trump ordnade också så att USA erkände att Golan hör till Israel.
Han skötte frågan om ambassaden -
som legat på is i årtionden.
Bidens politik däremot vänder tillbaka till -
att favorisera en tvåstatsmodell, en partiell delning av Jerusalem -
detta kan inte låta bli att påverka den nuvarande...
Om vi ska ta till en liten liknelse.
Det räckte två månader innan Biden ringde Netanjahu -
efter att han valts till president.
Det var Gazakrisen som fick honom att gripa till telefonen.
Två timmar efter det att Bennett valts till premiärminister gratulerade Biden.
Han kände här tydligt igen en linje som var förmånligare för honom själv.
Å andra sidan har Bennett meddelat -
att han på inga villkor godkänner en tvåstatsmodell.
Men han är inte den premiärminister som har makten och som bestämmer.
Bakom honom står den mäktiga duon Yair Lapid och Lieberman.
De kontrollerar nog största delen av Israels nuvarande förvaltning.
Kan du gå igenom detta, då många inte förstår -
att bakom den nuvarande premiärministern står inte tiotals -
ledamöter, utan ganska få, och att det har varit fråga om ett köpslående.
Ja, Bennett meddelade ju redan innan valresultatet blev offentligt -
att han inte på några villkor går med i samma regering som Lapid -
och ännu mindre med något arabiskt parti.
Han hade gått ihop med Netanjahu -
och de hade 59 platser, alltså endast 2 för lite.
Han vände kappan ett par gånger under raketbeskjutningen från Gaza.
Till sist blev det klart att Netanjahu inte får de två ledamöter som fattas -
för att få ihop en majoritetsregering.
De religiösa kretsarna inom hans parti -
skulle inte ha tagit med det arabiska partiet i regeringen.
Inte ens som stödparti, vilket hade varit möjligt.
Lapid kunde inte heller göra det, men -
de gjorde en kompromiss och tog med det arabiska partiet i regeringen.
På så sätt fick de 61 platser. En teoretisk majoritet.
Och nu måste de i allt stöda sig på Raam, det arabiska partiet.
Som i praktiken är det Muslimska brödraskapets förlängda arm.
Alltså samma grupp som Hamas.
Och för att få med Bennett -
som absolut behövdes, annars hade ingen regering bildats -
så blev han utlovad premiärministerposten.
Men han har endast 6 ledamöter bakom sig.
Lapid hade 17, Lieberman ett halvt dussin -
och tillsammans med Gantz har de 30 ledamöter.
Bennett gjordes till ett slags galjonsfigur -
ett redskap för det som Yair och Lieberman beslutar.
Lieberman är den som har den verkliga makten.
Han är alltså finansminister -
och kontrollerar finansieringskommittén.
Han beslutar om pengarna, något som är väldigt, väldigt viktigt i Israel.
Och Gantz är också med där som försvarsminister, vilket är bra.
Han är en utmärkt soldat och kan handha säkerhetsfrågor.
Så nu då Biden inbjöd Israels premiärminister -
till besök i Vita huset så följer Yair Lapid med.
De hänger ihop som ler och långhalm.
Vice premiärminister Lapid håller Bennet i strama tyglar -
han håller ett hököga på vad man kommer överens om och diskuterar.
Jag tänkte på Bidens stora inverkan på -
Netanjahus erbjudande att han inte är med i regeringen alls -
utan att han skulle ha tillåtit den grund -
han varit med i, men själv lösgjort sig från den.
Men det fick han inte.
Det var nödvändigt att tränga undan Netanjahu.
Netanjahu måste bort, och det är säkert att USA:s nya president -
vet att Netanjahu är en mycket stark personlighet och -
mycket envis och för honom är säkerhetsfrågorna viktiga, -
med Iran som den största faktorn -
och grundade av en palestinsk stat passar inte alls in -
som sådan i hans planer.
Netanjahu har alltid förutsatt att om man diskuterar en tvåstatsmodell -
så ska båda parterna erkänna varandra.
Vilket palestinierna aldrig kommer att göra.
Dessa frågor har varit knäckfrågor och nu -
anser man att Bennett, -
fastän han sagt att han inte godtar en tvåstatsmodell, -
ändå är lättare att hantera.
Lapid godkänner nämligen en tvåstatsmodell.
För dem är delningen av Jerusalem inte en så stor fråga.
Då man går in på frågan om religion.
Dessa element utgör ett faromoment för Israel sålunda att -
folket splittras och att regeringen sannolikt faller innan dess.
För motsättningarna är för stora -
inom regeringspartierna. Där finns 8 grupper -
och den etniska mångfalden är oerhört stor.
Och åsikterna starka.
Alla vet sig inneha en nyckelposition.
Man arbetar för samma sak, för om någon hoppar av faller regeringen.
Om vi fortsätter tala om hotbilder, så presidentvalet i Iran -
och den nya presidentens hökaktiga grepp om saker -
och relationen mellan Israel och USA som inte längre är som den var -
medför Israel får ett allt större behov att försvara sina rättigheter -
för att inte bli kastade i havet.
Och då pengarna kommer från USA finns det många faktorer -
som kanske gör Israel mera otryggt.
Ja, valet i Iran var en stor överraskning.
Inte för att man kan tala om riktiga val då det gäller dem.
Det är på förhand bestämt vem som blir vald.
Det är lite som Saddam Hussein i Irak.
Där var Saddam så populär att han fick 105 % av rösterna.
Här är det fråga om lite samma sak.
Alla beaktansvärda politiska motståndare hade eliminerats.
De förklarades olämpliga och det fanns bara en kandidat kvar.
Han var vald på förhand och han valdes.
Han är en verklig hök.
Ebrahim Raisi, som kallas Slaktaren från Teheran.
Han var tidigare biträdande åklagare i Teheran.
Under hans tid följde dödsdomarna på varandra på löpande band.
Någonstans uppskattade man att han låtit avrätta hundratals människor.
Många av dem bara för att de hade fel åsikter.
Och en sådan hök bestiger Irans tron samtidigt som -
landet börjar närma sig kärnvapenberedskap.
Det är sådana faktorer som får larmklockorna att ringa i Israel.
Och man funderar på konkreta alternativ.
Vilken anläggning ska man anfalla först?
Ett Iran med kärnvapen är nämligen helt uteslutet -
ur Israels synvinkel.
Och USA, Frankrike, Tyskland, alla västländer har sagt detsamma.
Men vem gör det och på vilket sätt?
Det blir nog Israel som ensamt får lösa även detta problem.
Ger Israels nuvarande regering tillåtelse att agera?
Netanjahu skulle kanske redan ha gett befallning om det.
Jag tror att de blir tvungna.
För där finns ju i alla fall Lieberman, som anser Raisi vara en hök.
Hans åsikter väger tungt.
Och Benny Gantz som soldat förstår sig på hela säkerhetsfrågan.
Lapid är, hur ska jag säga, slug.
Han kryssar lite här och där, där han kan få lite understöd.
Men för ingen av dessa är det det minsta oklart -
vilket hot ett kärnvapenbeväpnat Iran skulle utgöra för Israel.
Det måste stoppas. Och till det har de alla förbundit sig.
Hur USA sedan kommer in i bilden är en annan fråga.
För alla presidenter, från Bush den yngre, Obama och Trump -
har varit av den åsikten att Iran aldrig får skaffa sig kärnvapen.
Nu har de redan anrikat uran till 60 %.
Och de anrikar 164 gram varje dag. Alltså ungefär 5 kilo i månaden.
Och de återstående 30 % går dubbelt så fort -
då man tar i bruk dubbelt fler centrifuger.
Om de vill kan de inom 4-5 månader ha vapenklassat uran.
Hurdan hjälp får de av Nordkorea för att utveckla sin bomb?
Hela Irans robotteknologi har rätt långt kommit till med nordkoreansk hjälp.
De har redan i 12-15 år haft nordkoreanska tekniker -
satellit- och robottekniker.
De har alltså redan satelliter i användning.
Och kontinentala, medeldistansrobotar.
Vid utvecklingen av dem har Nordkorea hjälpt till väldigt mycket.
I Israel uppskattar man att om de i år uppnår -
tillräckligt med råmaterial för en atombomb -
så skulle de senast i slutet av nästa år ha en robot med kärnspets.
Det är något som måste förhindras.
Man måste bryta kedjan som leder fram till utvecklingen av en bomb.
Iran har betalat Nordkorea för robottekniken i olja -
som landet är i skriande behov av.
Och genom att hjälpa i ekonomiska frågor.
I banksektorn och även många andra.
Den är mycket oroande, den gula faran som redan står bakom dörren.
Ryssland har balanserat mellan Syrien, Iran och lite även Turkiet.
Där är mycket att balansera. Vad är ställningen just nu?
USA meddelade ju att de drar tillbaka sina trupper från Afghanistan.
Och i Syrien har de endast en liten enhet kvar.
Biden vill lämna Mellanöstern öppen, i ett vakuum.
Med ett par små steg tar Ryssland över rollen där.
Och på andra sidan finns Kina.
Båda har ett stort intresse av Mellanösterns oljefyndigheter.
Och energi har vi ofta nämnt som ett tema i de sista tiderna -
och det som lockar folken dit.
Det är fortfarande mycket intressant.
Tyvärr är Bidens taktik i den här formen enligt mig oroande.
För Israels och USA:s traditionella allierade är detta inte positivt.
Hur har EU ställt sig i dessa frågor?
I själva verket... En bra fråga.
Under de 11 dagar då 4500 raketer avsköts från Gaza -
tog både Frankrike, Tyskland och många andra EU länder -
starkt ställning för Israel, vilket är sällsynt.
De fördömde Hamas -
som aggressor och dömde samtidigt indirekt Iran som finansierat -
Hamas och försett dem med vapen. Väldigt många har de ännu kvar.
Det är det första starkare ställningstagandet -
gällande Hamas som anstiftande kriminell organisation.
En terroristorganisation -
som fungerar som Irans arm i regionen.
Det har nu blivit offentligt, fastän alla alltid vetat det.
Alla utom EU:s utrikesrepresentant Josep Borrell.
Han verkar inte förstå det alls.
Inte i ett enda av sina tal har han dömt Hamas.
Inte ens nämnt deras namn.
För honom är Israel den enda skyldiga till problemen i Mellanöstern.
Och det verkar vara en ingrodd tanke hos honom.
Men har inte FN samma inställning?
Ja, FN har långa traditioner av egen Israelfientlighet.
I den arabiska klicken där -
även om den lite knakat i fogarna, så är över 100 länder fortfarande med.
De är mycket engagerade.
Och Trumps idé att återuppliva Abrahamavtalen -
i fråga om de många arabländer som saknas där -
väntar ännu på att uppfyllas.
Beroende på hur situationen i Mellanöstern utvecklas -
för Israel - Iran, Saudiarabien - Iran, länderna runt Persiska viken överlag -
i vilken situation de nu hamnar då Iran fick sin nya president.
Sommaren och hösten kommer att vara mycket utmanande.
Det kan bli starka beväpnade sammandrabbningar -
men snarare förhandlingar, nu då Israels regering -
är, ska vi säga, oförutsägbar.
Så man kan inte riktigt förutspå -
saker som under Netanjahus tid var mycket förutsägbara.
Du hänvisade redan till det elva dagar långa "minikriget".
Det finns ingen säkerhet om fred ens just nu.
Eftersom Iran ligger bakom allting och kan föra in vapen i Gaza -
och ger order om hur de ska bete sig.
Hur oförutsägbart är detta?
Ja, det är oförutsägbar, eftersom -
Irans nya president var en triumferande seger för Hamas.
De gratulerade honom och prisade honom högt.
Där kan de räkna med att få hjälp även i fortsättningen.
Och detsamma gäller Hizbollah på Libanons sida.
Båda dessa grupper är på så sätt -
på lång sikt trygga, för de får alltid hjälp och pengar och allt annat -
för det goda ändamålet, ur deras synvinkel, att tillintetgöra israel.
Och denna "fred" skulle jag inte ens kalla vapenvila -
för de har ju sänt iväg brandballonger hela tiden.
Över hundra bränder har antänts av dem. Efter kriget.
Nu har Qatar, som är en mellanhand i finansieringen, -
för Iran och Qatar handlar tillsammans...
Qatar är inte underlagd några sanktioner, Iran är fortfarande det.
Iran finansierar alltså Hamas via Qatar.
Hamas har 30 miljoner dollar att vänta där.
Officiellt för att hjälpa upp situationen i Gaza.
Men pengarna går säkert till Hamas.
På det sättet kan Hamas rusta upp igen.
Och i morse sa Yahya Sinwar, deras chef, att om Israel hindrar pengarna -
att nå Gaza så inleder de ett nytt krig.
De hotar trappa upp situationen med nya raketanfall.
Om Israel däremot ger efter så att de får pengar direkt -
med vilka de kan skaffa vapen och utbilda fler terrorister, är det illa.
Om man däremot skulle kunna ge humanitär hjälp för de pengarna -
bygga hem och skaffa medicinsk hjälp -
och mathjälp och annat sådant, så vore det tillåtet.
Men Hamas vill själv ha pengarna, de ska gå genom dem -
så då kan det leda till en ny, kortvarig konflikt.
Vi har några minuter kvar.
Du har forskat mycket i detta och skriver just nu på en bok om det:-
hur syns dessa händelser i Mellanöstern i Bibeln?
Vad tänker du just nu om det?
Liksom du var bekymrad över Israels situation så är jag också det.
Jag tänker på närmandet till islamska grupper -
och Raam, det arabiska partiet.
De är nu tungan på vågen i Israels förvaltning.
Om de drar sig tillbaka från regeringen faller den omedelbart -
och det blir ett femte val.
Dess inflytande är överdrivet stort -
i förhållande till dess antal ledamöter.
De vill ha en tvåstasmodell och halva Jerusalem åt Palestina -
och Hamas måste tydligen få ett "Hamastan", en egen stat i Gaza.
Något sådant.
Hela den gruppen, även om de är israeliska medborgare -
har fundamentala mål som är Israelfientliga.
Landet måste delas, och om man uppnår ett sådant avtal -
där den andra parten är islamsk -
så kommer jag genast att tänka på profetian i Jesaja -
som talar om ett förbund med döden.
De religiösa skillnaderna är helt motsatta varandra.
De har ingenting gemensamt.
Det att man kan göra sådana avtal, -
och Bibeln säger att sådana kommer att göras, -
har mycket allvarliga följder.
Då är vi framme vid Jakobs nöd och vid Sakarja 13:8-9.
Som ännu inte uppfyllts.
Och på något sätt leder alla dessa saker fram till -
att profetiorna uppfylls i sin egen ordning.
Jag har själv lagt märke till att en gudlöshet har minskat hos Israels folk.
Överlag. Som man ofta gjorde i det gamla förbundet, -
vände ryggen till Gud och blev förvisad.
Guds vrede kommer någon gång då gudlösheten ökar.
Här kan finnas drag även av något sådant.
Då man talar om detta ur biblisk synvinkel, som vi bör göra -
vajar Israels flagga högst upp i Israels utrikesministeriums flaggstång -
och under den har man hissat en regnbågsflagga.
Detta eftersom vice utrikesministern, -
Lapid är ju utrikesminister men hans vice utrikesminister -
är öppet homosexuell.
Och i Israel är sådant mycket långt accepterat.
Mycket tidigare redan, inte blott idag.
Och i Bibeln står det tydligt att Gud aldrig godkänt sådant.
Och mig veterligen har Han inte ändrat sig angående dessa frågor.
Nu har vår halvtimme gått.
Jag önskar våra tittare en fin sommar, och även dig.
Vi ses säkert igen i slutet av augusti.
- Är det inte redan i början av augusti?
- Innan medlet av augusti.
Då ser vi hur världen ser ut i Israel och välkommen kära tittare i augusti.
Då får vi igen tala om vad vi fått veta tills dess -
och vad nyheterna säger. Välkommen att se på det programmet. Tack.
Bästa tittare, du är välkommen att stödja Himlen TV7 även ekonomiskt.
I Finland: ring 0600-10070 (ca 10 EUR o lna)
I Sverige: Swisha till 123 677 9300
Översättning: Himlen TV7