AKTUELLT FRÅN MELLANÖSTERN
Välkommen till programmet.
Jag heter Martti Ojares och min gäst är som vanligt Pekka Sartola.
- Välkommen Pekka. - Tack, trevligt att vara här igen.
Jag ser att du har en bok med dig. Det har du ibland.
Vad är det för bok?
Den är resultatet av ett års arbete.
"Profeetat puhuvat" (Profeterna talar).
Det är min 25:e bok.
Jag vill överräcka denna till dig och din fru -
som tack för allt samarbete och -
med önskan om välsignelse -
och att ert arbete på Guds sädesfält ska få fortsätta med all kraft.
Varsågod. - Tack, Pekka!
Då vi sände ett förbönsprogram för en vecka sedan så fanns där -
människor som svarade på telefon -
och vi talade om den här boken och en av dem sade sig ha läst den.
Jag frågade om det var en bra bok och det lär den vara.
Man får köpa den i TV7:s butik och av dig själv. - Det stämmer.
Även denna gång ska vi tala om mycket viktiga frågor.
Vi har ofta, nästan intill leda -
undrat över när Israel ska få en ny regering.
Det finns fortfarande ingen sådan.
De olika parterna ställer många olika krav.
Och ett krav som t.ex. Gantz ställer är -
att Netanjahu inte kan vara med, eftersom han blir åtalad.
Vilken är situationen just nu?
Ja, den är så kritisk att -
president Rivlin i sitt öppningstal i Knesset för en vecka sedan nämnde -
den då de nya ledamöterna svor trohetseden -
och förband sig till att agera för Israels bästa.
Rivlin sade då att man befinner sig i en kris.
Man måste helt enkelt få till stånd en fungerande regering annars -
kommer man inte alls vidare.
Situationen har varit densamma länge.
Där finns tre starka block.
Likud har 55 parlamentsledamöter.
Ledare är Netanjahu som är tillförordnad premiärminister.
Och Blåvitt har 54 ledamöter minus -
det arabiska partiet och partier som trots allt inte stöder honom så starkt -
och däremellan finns Yisrael Beitenu partiet lett av Avi Lieberman.
De har 8 ledamöter och tror sig ha en vågmästarroll.
Alla står mycket definitivt i motsatsförhållande till varandra.
Gantz har meddelat att han kunde samarbeta med Netanjahu och Likud -
om Netanjahu inte skulle stå åtalad.
Han är dock inte åtalad ännu, han har bara hörts.
Han har hörts i två omgångar.
Gantz har alltså på sätt och vis dömt Netanjahu skyldig på förhand -
även om han inte har någon grund för det.
De religiösa partierna och ett par till har starkt förbundit sig till Likud.
De har förbundit sig att stå bakom premiärministern i allt.
Netanjahu har alltså den bästa och starkaste positionen.
Han fick försöka bilda regering, men visste att det inte lyckas.
Det lyckas inte som det ser ut nu.
Lieberman vill inte samarbeta med någondera.
Han vill inte sitta i samma regering som Netanjahu -
men vill vara i samma regering som Blåvitt och Likud.
De försökte alltså avsätta Netanjahu, men det lyckades inte.
Dessa tre envisa parter fortsätter nu att slå huvudet i väggen -
i en situation då Israel definitivt behöver en fungerande -
regering som är i stånd att reagera snabbt.
Omständigheterna är sådana att om man inte snart lyckas med det -
så kan det innebära ett tredje val, och det vill ingen.
Nu efter dessa höranden har situationen vänts till någons förmån?
Netanjahu var inte själv på plats och behövde inte heller vara det -
där var ett tiotal toppjurister. De kom fram med många nya bevis -
och uttalanden av många jurister -
och nu visar en försiktig uppskattning -
att vågen lutar mot att dessa åtal -
åtminstone delvis kommer att förkastas.
Och att åtalsgraden sänks för en del av de allvarligare anklagelserna.
Detta antyds också av att högsta riksåklagaren Liat Ben Ari -
som alltså är experten i tre av de främsta åtalspunkterna -
plötsligt på måndagen avbröt hela processen.
Hon reste på semester till Sydafrika med sin familj.
De har tydligen innan dess varit av olika åsikt -
hon och åklagaren Avichai Mandelblit, som har det slutliga ansvaret -
för att väcka eller förkasta åtalen.
Mandelblit verkar luta mot en mycket mildare tolkning av åtalen.
Nu har Netajahus jurister två veckor på sig -
att lämna in sina slutgiltiga genmälen -
till åklagaren som sedan beslutar -
antingen att förkasta åtalen eller fortsätta med processen.
Om man vill handla snabbt kan man redan inom oktober månad -
väcka åtal, hurudana de sedan blir.
I alla fall fatta ett beslut i endera riktningen.
Om Netanjahu befinns vara skyldig så är han skyldig, punkt och slut.
Då går man vidare enligt det. Men om det visar sig att -
åtalen bara mildras och mildras -
så vore det ju klokast att man hittar en gemensam melodi -
och t.ex. börjar turas om att sitta på premiärministerposten -
och agera för Israels bästa -
vars situation minsann är sådan att trycket utifrån hela tiden växer.
Ja, alldeles under de senaste dagarna har ju Israels säkerhetskabinett -
haft ett krismöte -
där man funderade över vad man skulle göra med hotet från Iran.
Ja, det var ett krismöte, och det berodde på att -
Iran nu med Syriens hjälp lyckats forsla till Syrien -
nya, utvecklade kryssningsrobotar.
Sådan med vilka Iran attackerade Saudiarabiens oljeraffinaderier -
och förstörde en stor del -
vilket fick oljeproduktionen att sjunka till nästan hälften.
Där de nu finns når dessa kryssningsrobotar -
på Iraks område och nu finns de i Syrien -
och man försöker föra dem till Hizbollah i Libanon.
Det behövs ett missilförsvarssystem gentemot dem.
Iron Dome som med enkelhet sköter granater och Hamas raketer -
har ingen möjlighet att stoppa kryssningsrobotar.
De kräver något annat.
Man kan uppenbarligen spåra dem genom satellitradar.
De är oerhört snabba och svåra att upptäcka och rör sig -
nästan med ljudets hastighet och nära jordytan.
Det är det farligaste vapen som Iran idag förfogar över.
Om man nu placerar tiotals av dem på en plats -
där de på några minuter kan nå Israel -
så är ett krismöte verkligen befogat. Man måste göra något, snabbt.
Det kan ju inte ha varit en överraskning?
Börjar man nu skaffa pengar och be- sluta, tar det tid innan man kan agera?
Därför kan Knesset inte bevilja pengar till dessa missiler -
innan landet har en regering.
Det blir en kedjereaktion som yttre krafter, Israels fiender, utnyttjar.
De förstår hur inrikespolitiskt svagt Israel varit nu i ett halvt år.
Och slutet är inte inom synhåll. Detta är det allra farligaste scenariot: -
att man överraskande börjar göra något -
som kräver hela kabinettets och Knessets beslut.
Här behövs det bön.
Att det snabbt skulle kunna bildas en vis regering i Israel.
Visst. Men jag förtröstar alltid på att "Han som bevarar Israel, -
han slumrar inte, han sover inte." Inte heller idag.
Men Han använder sig ändå av människor som sina redskap -
så vishet och snabba beslut skulle behövas i praktiken.
Igår berättade de på nyheterna om -
Trumps beslut att dra tillbaka sina styrkor från Syrien -
och på så sätt öppna en väg för Turkiet mot kurderna.
Ja, det är en sak som jag har svårt att förstå, men å andra sidan -
så är jag inte USA:s president -
så att jag skulle behöva fatta det beslutet.
Men om vi ser på hurdant förhållande USA och kurderna traditionellt haft -
t.ex. ser tillbaka på kriget i Persiska viken då Bush den äldre var president-
då man kuvade Saddam Hussiens attack mot Kuwait -
var kurderna där till stor hjälp.
Hussein förföljde kurderna.
Det bor ca 15 miljoner av dem i Irak och Turkiet -
och i Syrien och Iran. Allt som allt är den kurdiska befolkningen, -
Kurdistan, över 30 miljoner.
De har traditionellt alltid förlitat sig på USA:s och Israels stöd.
Och det har de fått. De gör också oljeaffärer ihop.
Kurderna deltog markant med USA:s hjälp i att besegra ISIS.
Trump motiverade USA:s tillbaka- dragande med att ISIS är besegrat.
Men det är det ju inte. ISIS är fortfarande en fungerande enhet -
även om inte i sådan form som då det var som starkast.
Som ideologi och i små grupper lever det fortfarande utspritt -
och om nu kombinationen USA och kurderna -
försvinner och kurderna får kämpa för livet mot Turkiet -
så reser sig ISIS på nytt.
Det är en tydlig militärpolitisk analys av situationen.
Så även om där inte varit så många amerikanska trupper -
är det en symbol då de nu dras tillbaka.
USA är en världsmakt.
Har de trupper där kommer Turkiet inte dit och slåss mot kurderna.
Nu upplever kurderna att de återigen har svikits av USA
USA kunde gott ha lämnat några tusen soldater där -
utan någon ekonomisk förlust.
Men Erdogan känner ett blint hat mot kurderna.
Han kallar dem alla för terrorister.
Nu ger på sätt och vis USA honom fria händer att attackera dem.
Och att krossa PKK som han anser vara det allra värsta hindret.
Jag är förvånad över att Trump gjorde en sådan plötslig rörelse.
Och i går kväll gjorde han på sätt och vis en U-sväng och meddelade -
att om Turkiet använder sig av osakliga metoder mot kurderna -
så förgör han dem ekonomiskt.
Hans logik, handlingsmodell och handlingsordning -
kräver mer förståelse än jag kan uppbåda just nu.
Borde inte Trump redan då han fattade detta beslut -
gjort klart för Turkiet vad USA tillåter?
I annat fall börjar sanktionerna löpa.
Han borde ha dragit upp klara linjer-
för vad man kan göra och vad som anses berättigat.
Turkiet har ju en viss moralisk rättighet -
där finns ju så många flyktingar att ta hand om -
och att upprätta läger. Men om det uppstår en sådan -
situation att alla USA-stödda trupper försvinner -
vad händer då med de läger som där finns?
Där har kvinnor och barn i åratal på sätt och vis hållits som gisslan.
En humanitär katastrof kan bli följden.
Gäller det de läger som EU också betalar för?
Ja, dessa flyktingläger, ja.
Är det dock en fråga om att överta någon sorts skyddszon?
Turkiet vill mot gränsen till Syrien, -
eller om de vill kapa åt sig en del av Syrien -
ha en skyddszon. Syrien är med om saken.
Fastän staterna annars har varit ganska oense om många saker -
har de i denna fråga samma mål och det gäller rätt långt dessa flyktingar -
och kurderna, för kurdernas strävan efter självständighet -
är mycket stark, och alltid då det är en krissituation -
så dyker denna fråga på ett eller annat sätt upp i Kurdistan.
Hotbilderna ökar, och då där finns flyktingar -
från många olika länder -
så visst blir det ju en katastrof. Vad gör FN?
Katastrof har där ju varit väldigt länge redan -
och där finns ju också några finska familjer -
som åkt dit tillsammans med ISIS-kämparna. Där finns barn.
Och FN:s krafttag är bundna till -
vad dessa två stater tillåter FN att göra.
FN har inget mandat att gå in där -
för att rädda människor om de inte får lov både av Syrien och Turkiet.
USA:s närvaro där var en sorts knapp -
som ingendera vill trycka på och USA blev kvar som en moralisk väktare.
De försvinner och Erdogan fick på sätt och vis lov av Trump att handla -
så han upplever att han är härskare i det området. Och han handlar så.
Vi har någon gång talat om Erdogans längtan att erövra -
hela området på sätt och vis som ett ottomanskt rike.
Var detta ett steg i rätt riktning för denna hans strävan?
Han har inte på något sätt dolt att han vill att -
ottomanernas styrelseskick, kalifatet -
skulle återskapas, och då skulle det finnas en högsta kalif -
som skulle ha all makt och det är klart vem han tänker sig på denna plats.
Israel Katz, Israels utrikes- och underrättelseminister -
har i flera varv sagt till Erdogan, bland annat i FN -
att han ska sluta ljuga då det gäller Palestinafrågan och att -
att han kan glömma sitt kalifat.
Det lönar sig inte att längre drömma om ett kalifat, ett sådant kommer inte.
Men Erdogan är verkligen en mycket speciell person.
Man säger att han, kanske via mellanhänder, -
vill bygga sitt eget styrelseskick i Jerusalem.
Stämmer. Deras religiösa kulturorganisation -
verkar i området och har en egen budget.
De använder 12 miljoner dollar årligen -
föra att sprida islamsk kultur.
Och i skuggan av detta agiterar man och -
undervisar människor att Jerusalem inte på några villkor tillhör Israel -
utan området ska till varje pris återföras till islam.
Och denna islamska syn behärskar också Erdogans tankemodell -
för han planerar islams armé och han har talat om den i ett och ett halvt år.
Han infiltrerar också Jerusalem och bildar grupper där för detta ändamål.
Om man tänker på fronten Saudiarabien, Emiraten osv. -
och Iran som fått nya brandhärdar i Irak -
så börjar situationen eskalera ganska ordentligt.
Vad händer här nu?
För en knapp månad sedan gjorde Israel och saudierna -
tillsammans ett militärt tillslag -
mot Irak, i sydväst vid gränsen till Syrien -
mot en större iransk militärbas, -
mot revolutionsgardet som fungerar som soldater där.
De förstörde mycket vapen och många människor miste livet.
Det var en ganska speciell situation eftersom saudierna och Israel -
traditionellt religiöst varit varandras motsatser.
Saudierna fann efter attacken mot oljeraffinaderiet att de behövde hjälp.
Man måste göra någonting för att visa att sådant inte går för sig.
Så de attackerade iranska revolutionsgardets anläggningar.
Inom den sunnitiska arabvärlden verkar trenden vara ...
Det är bara Iran, Syrien, Libanon och Hizbollah som är shiiter.
Den sunnitiska arabvärlden verkar närma sig Israel.
Försiktiga små steg i taget.
Egypten, som har ett gott förhållande med Israel, visar vägen.
Det verkar som om soldater förstår varandra bättre än politiker gör.
Saudiarabien samarbetar hellre med Israel -
eftersom de vet att Israel är den enda möjliga makten -
som man kan be om hjälp om Iran börjar -
höja sitt aggressiva huvud för högt.
Och en fruktan för en militär terrorbalans -
får arabvärlden att allt mer vända sig till Israel.
Tillsammans är de ju ganska svaga, även om de är ganska många.
Det leder också till annat diplomatiskt närmande.
Erdogan är ju sunnit och ganska aggressiv mot Israel.
Hurdan är relationen mellan Saudiarabien och Turkiet?
Mycket dålig. Traditionell mycket dålig och detsamma gäller Syrien.
Saudiarabien har stött fria syriska armén -
och försöker störta Syriens nuvarande president.
Vilket dock inte lyckades för Ryssland grep in.
Men relationen är dålig.
Man måste komma ihåg fallet Kasshoggi för ett år sedan -
då den saudiske journalisten mördades i Turkiet -
och det gjorde ju relationen ännu sämre.
I den sunnitiska världen pågår ett spel där man letar efter en ordentlig ledare.
En stark kandidat är den saudiske prinsen Mohammed bin Salman -
och tillsammans med en kollega från Emiraten verkar de utgöra en duo -
som kommer att leda den sunnitiska arabvärlden -
mot en enhetligare front.
På det tyder också det samarbetsorgan för -
arabstaterna runt Persiska viken som de har åstadkommit.
Staterna har bildat en koalition -
eftersom de speciellt fruktat Irans uppgång -
som ett hot mot deras självständighet.
De är ganska splittrade små enheter som vore starkare tillsammans.
I dag har vi nästan inte alls talat om Putin.
Putin har ju träffat både Turkiets och Irans representanter och ledare.
Vad kan de ha samtalat om?
Det är intressant med Turkiet och Ryssland.
Turkiet är fortfarande medlem i Nato.
Det var något som Trump verkade anspela på -
då han sade att det Erdogan får göra är mycket begränsat.
Turkiet har redan länge närmat sig Ryssland.
De har skaffat sig missilförsvarssystemet S-400 därifrån.
Därför blev Turkiet uteslutet från Natos anskaffning av F-35 smygplan.
Det var ett hårt slag för Turkiet.
Det blev Erdogan väldigt arg över.
Samtidigt har Turkiet och Iran också närmat sig varandra.
Det är en konstig allians med det sunnitiska Turkiet -
och det shiitiska Iran.
Och om jag skulle ta med herr Gog också, som så starkt spökar här -
alltså broder Ryssland, då är uppläggningen som sådan -
förbluffande biblisk.
Det lockar en att tänka på upprättandet av en Gogs koalition -
där Persiska vikens sunnitiska arabstater -
inte är med, så som Bibeln lär oss.
Jag ser här en biblisk, eskatologisk uppläggning -
som växer fram inför våra ögon -
om vi bara kan hitta de rätta elementen och placera dem på plats.
Om vi tänker på det som vi talat om tidigare, -
hur Iran har strävat efter att infiltrera sig överallt -
och har missiler som når ända till Israel -
och i Israel finns ingen fungerande regering, -
detta upplägg, som de är så medvetna om -
så visst finns där en fara för en explosion?
Jemen försöker ta på sig ansvaret för attackerna mot saudierna -
men de har ingen sådan utrusning.
Även om Huhtirebellerna där är Irans allierade -
har de ingen militär kapacitet. Landet är utfattigt -
och kämpar mot den sunnitiska koalitionen där -
men Irans täta band med Hizbollah och med Syrien som mellanhand -
som har en alawitisk regering -
annars är alawiterna bara 12 % där -
försöker alla dessa bilda en nordlig front -
där alla deras förgörande tankar är inriktade på Israel.
Turkiet infiltrerar Jerusalem och försöker försvaga Israel inifrån.
Vi är på väg mot bibliska händelser med ilfart.
Jag tänker på den obeslutsamhet -
som råder i Israel gällande regeringsbildningen.
När hotbilderna blir konkreta fattar man nog snabbt beslut där.
Ja, om man drivs in i ett hörn blir det ju så.
Men det står också min bok om den gamla rabbinen Yitzchak Kaduris -
profetia. Då han tillfrågades om läget i Israel innan Messias kommer -
sade han att om det varit val i Israel men inte finns någon regering -
står Messias bakom dörren.
Detta har inspirerat de ortodoxa judarna -
att skynda på byggande av altare och tempel.
Och dessa är ju också eskatologiska händelser.
Detta är ju också ett viktigt budskap för oss så kallade hedningar -
att är vi redo? - Precis.
- Om Jesus kommer, är vi redo? - Just så.
Tack Pekka för denna halvtimme som igen gick så snabbt.
Om fyra veckor fortsätter vi.
Tack, kära tittare att du var med.
Detta är en sorts thriller, med mycket höga insatser.
Men låt oss be att alla beslutsfattare får vishet och insikt.
Tack.
AKTUELLT FRÅN MELLANÖSTERN
Bästa tittare, du är välkommen att stödja Himlen TV7 även ekonomiskt.
I Finland: ring 0600-10070 eller -
betala till Ristin Tuki ry:s konto i rutan, ref. 8507.
I Sverige: swisha till 123 677 9300 eller -
BankGiro 760-2014 Mottagare: Korsets stöd rf
Översättning: Himlen TV7