AKTUELLT FRÅN MELLANÖSTERN
Välkommen till programmet.
Jag heter Martti Ojares och min gäst är som vanligt Pekka Sartola.
Välkommen Pekka. - Tack, jag är glad att vara här.
Det finns som vanligt många ämnen vi kunde diskutera.
Låt oss börja med valet som inte lyckades med första försöket.
Nu har det gått en tid.
Har det skett några sådana förändringar -
att man kunde tänka sig att en ny regering kan formas efter nyvalet?
En politisk spekulation inleddes självklart omedelbart.
Det var ju första gången i Israels historia som politiska block bildades.
Vanligen har partierna skaffat sina medlemmar platser på eget mandat.
Nu bildade de block.
Centervänstern förlorade och höger- blocket kunde inte bilda regering -
vilket berodde på Lieberman och de ortodoxa judarnas militärtjänstvägran.
Det hann inte gå en vecka så började man fundera på nya konstellationer.
Just nu ser det ut som Likud, högergruppen, -
skulle få mycket celebra understödjare och politiker.
Bl.a. Nir Barkat, som i tio år var borgmästare i Jerusalem.
Han har aldrig tidigare varit med i politiken.
Han har aldrig sökt till Knesset.
Nu anmälde han sitt intresse. Han blir en uppenbart karismatisk person -
i Knesset om han väljs in.
Ur Netanjahus tidigare regering, innan expeditionsministären -
ger sig justitieministern eventuellt också med i leken.
Det verkar som om Likud, högern, skulle få fler röster -
denna gång, som det ser ut nu, än senast.
Man strävar efter att bilda en regering som inte skulle vara beroende av -
t.ex. av Liebermans parti, som i själva verket förorsakade denna kris.
Hur har generalernas koalitions roll förändrats?
Finns det tecken på att några som stått dem nära -
ser att det inte är taktiskt vist att längre förbinda sig till dem?
Enligt de senaste opinions- undersökningarna förlorar de -
allt fler röster och dessutom har den karismatiske, -
tidigare stabschefen Gadi Eisenkot hoppat av.
Det försvagar naturligtvis generalernas koalition ytterligare.
Det blir ett intressant val.
Det är klart att vad som helst kan hända i Israel.
Men som det ser ut nu kan man tänka sig att en regering bildas i september.
Hur påverkar det under dessa två månader fram till valet -
att en del av Netanjahus beslut förhindras -
som han under andra omständigheter kunde tänkas fatta?
Du syftar säkert på Gaza och Libanon.
Man förundrar sig över att Netanjahu -
på sätt och vis väntat med starkare militära operationer -
mot Hamas och Islamiska jihad i Gaza.
Därifrån sänds ju oupphörligt ballonger och avfyras missiler.
Demonstrationer hålls ständigt vid gränserna.
Men man har inte gjort någon militär intervention.
Men man har nog beskjutit tiotals av Hamas baser -
vapendepåer och utbildningscenter.
Man har också förstört deras så kallade flotta.
Gaza har försatts i havsblockad, fiskarna kan inte ge sig ut och fiska.
Den lever hela tiden enligt situationen.
Det är meningen att den ska leda till en inre press -
i vanliga palestinier förhållande till Hamas.
Att Hamas bör upphöra med sina angrepp -
i form av raketer och eldbomber.
USA torde ha tagit initiativet till den kommande konferens i Bahrain?
Den är ganska nära förestående nu.
Vem deltar och vad är dess mål?
Man ska avslöja "århundrades deals" ekonomiska del.
Allt det ekonomiska goda den för med sig till palestinerna och hela regionen.
Deltar gör åtminstone saudierna, Egypten, Jordanien -
Marocko, Arabemiraten och Bahrain själv, såklart.
Men Israels regering sänder inga representanter.
De sänder en ekonomisk delegation.
Dess beslut är inte bindande för regeringen.
Palestinierna har självklart bojkottat hela tillställningen.
De kallar den ett konspiratoriskt samtalsforum och bojkottar det.
Israel har meddelat att de deltar då man diskuterar politik.
Ekonomin är inte deras problem, snarare palestiniernas.
Några palestinska affärsmän ämnar dock delta.
Men de har inga bindningar till sin regering.
Inbillar sig Trump och hans anhängare att stora pengar kan förändra -
eftersom Palestina aldrig fattat något avgörande, trots generösa anbud.
Så länge Israel existerar och då det gäller Jerusalem -
så är det mycket viktigare än ekonomiska frågor.
Precis. Då kommer den islamiska synvinkeln in i bilden -
eftersom det är religionen som styr deras beslut till syvende och sist.
Och detta beror på hur de presenterat sin religiösa modell för sitt folk.
De kan inte ta tillbaka sådana beslut.
De använder uttryck som "Jerusalem är inte till salu", -
"Palestina är inte till salu".
Modeller med en djup religiös dimension.
Att följa den är det viktiga.
Det skulle löna sig för dem, enligt sunt bondförnuft -
att handla så att folket skulle bli nöjdare.
Folket skulle inte handla så aggressivt -
om deras omständigheter vore bättre.
Det är medaljens andra sida och därför undviker man det.
Att upprätthålla situationen upprätthåller motståndspolitiken, -
terrorattacker och annat. Palestinierna har målat in sig i ett hörn.
De kommer inte riktigt ut.
Vad baserar Trump tanken på att pengar ändå skulle kunna påverka?
I princip är det ju helt okej.
Men de beaktar inte riktigt den islamiska synvinkeln.
Jag har märkt det i många andra tankemodeller.
Man tänker annorlunda i Mellanöstern än i Europa och USA.
Trump är affärsman. Han tror att om man ger någon pengar -
blir den tyst och nöjd.
Men på det området fungerar det inte riktigt så.
Saudierna och oljestaterna har massor av pengar -
ändå är det mycket oroligt i den regionen.
Det finns våld även inne i dessa stater.
Enligt nyheterna har där skett provokativa gärningar, -
troligen anstiftade av Iran. I Hormuzsundet och vid Persiska viken.
Det är också intressant att samma dag som den japanske premiärministern -
var där för att diskutera och medla i dessa frågor, medlade de annorlunda.
Där förverkligades minsann inga diplomatiska faktorer i attacken.
Man bör komma ihåg den mer omfattande bakgrunden.
Det är ungefär en månad sedan det iranska revolutionsgardets -
väpnade falangs ledare, jag minns inte vad han heter -
höll ett tal, som hänförde sig till oljesanktionerna -
och att de är förbjudna att exporterbara olja.
Om man inte får transportera iransk olja via Persiska viken -
och Hormuzsundet så ska ingen annan heller få göra det, sa han.
Därefter vidtog dessa attacker.
Iran har använt en proxy, dvs. en ställföreträdande armé: -
Jemens huthirebellersom de har beväpnat.
De har haft dessa drönare som huhtirebellerna inte själva kan göra.
De har attackerat oljeledningen från Persiska viken till Röda havet.
Det var en mindre sak men samtidigt också 4 tankfartyg som var -
som då befanns sig på Emiraternas, Dubais redd.
De attackeras så att de inte förstördes, -
men inte heller rör sig på en tid.
Denna senaste attack, tycker jag var ganska speciell -
eftersom Iran visste att USA hade bett Japan att vara medlare -
för att få till stånd en dialog -
mellan Iran och USA, även om där även vore tredje parter med.
Samma dag som Shinzo Abe anlände till Iran -
så anfölls en japansk tanker vid Oman-viken, -
från Hormuzsundet mot Indiska oceanen.
Och också mot ett norskt tankfartyg.
Det uttalande som Ali Khamenei, deras religiösa ledare gjorde -
var att han inget har att säga till USA:s president.
USA:s president är inte en människa som är värd -
att han ens skulle vilja tala med honom.
Man får dra den slutsatsen att det inte ligger mycket diplomati i detta.
Budskapet var att Japan och dess premiärminister bör välja bättre -
med vem man allierar sig.
Själv ser jag det så att Iran strävar efter, med vilka medel som helst -
och redan har mycket nära till att få ett kärnvapen.
Vad betyder det om de får det? Vad blir följderna?
Det är speciellt. Just i dagarna, kanske om en vecka kommer Iran -
att ha överskridit den mängd anrikat uran, 300 kg anrikat uran, -
till nivån 3,67 % som är det som används i kärnkraftverk.
Då de överskrider den gränsen har de själva brutit mot avtalet från 2015.
De meddelade för över en månad sedan
att de kommer att fortsätta anrika ända upp till vapennivå.
Till det behövs över 90 % uran.
Då man talar bara om uran. En plutoniumbomb är något helt annat.
Då de en gång uppnår den nivå att de skulle ha -
t.ex. 15 -20 kg av över 90-procentigt anrikat uran -
är det ännu en lång väg kvar till att tillverka en bomb.
Då behöver de en annan stats, troligen Nordkoreas hjälp.
De har ju också hittills hjälpt dem.
Om vi antar att de om ett halvt år har en bomb av Hiroshimaklass -
kan man ju fråga dem vad de ämnar göra med den.
De har en bomb, Israel har hundratals -
förmåga och kapacitet att använda dem på många olika sätt.
Med missiler från ubåtar, kryssningsrobotar -
skickas Jericho II medeldistansmissiler -
man kan fälla bomber från jaktplan som inte syns på radar -
och man kan förstöra hela Irans missilberedskap -
som ens skulle kunna avfyra en sådan bomb -
innan de ens skulle hinna få den färdig, alltså -
värmt upp avfyrningskammaren och skickat iväg missilen.
Det är nog ganska speciellt, det verkar som om Iran ansåg att det -
skulle bygga upp deras självförtroende, -
att de skulle kunna vissa sunnistaterna runt Persiska viken -
att de är en kärnvapenstat som man bör frukta.
Men ett kärnvapen i den regionen är inte mycket värt -
för i samma ögonblick som de tillkännager saken -
och innan dess gjort ett nödvändigt kärnvapenprov -
för att visa att de verkligen har känvapenberedskap.
Så de behöver alltså mer än en bomb.
Och efter ett kärnvapenprov utsätts Iran för sådana sanktioner -
att de inte anar hur de skulle klara av det.
Saudierna skaffar sig omedelbart kärnvapen, Egypten likaså.
Pakistan har redan 150 stycken.
USA skyddar de mindre sunnistaterna -
men de har alla råd att själva skaffa sig kärnvapen, t.ex. köpa dem.
Så att skaffa sig ett kärnvapen har inte stor betydelse.
Det har endast en symbolisk, psykologisk betydelse -
om man betänker hur mycket förödande kraft -
det finns vid Persiska viken i dag, mot Iran.
Jag undrar om revolutionsgardet har försatt sig självt i en situation -
att det egna folket lider av hunger och brist på grund av sanktionerna -
och de vet att om det blev val, vilket resultatet skulle bli.
Nu behöver det få tid på sig och tror kanske detta är lösningen.
Man bör komma ihåg att där finns över 80 miljoner människor -
och den nuvarande religiösa regeringens udnerstöd torde vara -
på sin höjd en fjärdedel av det.
Resten av folket är inte alls intresserade av kärnvapen.
De vill ha mat, de vill leva i fred.
De vill ha en stabilitet som var mycket större under shahen.
Även om det inte var perfekt då heller.
Det är det praktiska folk tänker på.
Hur man får bröd, uppfostrar barnen, -
utbildar dem, lever och jobbar i fred.
Men de talar om religion och försöker få en hegemoni till stånd.
Man bör komma ihåg att shiiter och sunniter är det grundläggande -
som alla Irans målsättningar bottnar i.
De anser alla sunnistater vara kättare.
Och västvärlden, främst Israel, anses ligga rätt under djävulen.
Att förföra dem hör till deras religiösa tänk.
Men mest rädda är de för en folkresning.
Revolutionsgardet är som en armé inom armén.
Har inte oppositionen med tal lockat folket till uppror förut?
Israel har sagt att de inte har militära dispyter med det iranska folket.
De vill bara inte att där finns en regering som medvetet strävar efter -
att förgöra den judiska staten.
Iran har aldrig varit deras fiende.
Om vi går 3000 år bakåt i tiden hittar vi förstås där oenigheter, men -
men det moderna Iran och Israel har aldrig legat i krig med varandra.
Om man tänker på det lilla Israel -
där man i norr och på Gazas område hittat och förstört tunnlar -
och det nu finns dessa eldballonger och annat -
i söder i Gaza och nu också delvis i Samarien -
har Israel mycket att tänka på, just nu före valet och allting.
Ja, och det avgörande är den lilla storleken, eftersom -
då nästa krig börjar, och de kommer, det är inte än fred i Mellanöstern -
så börjar det som ett cyberkrig, det är självklart.
Först slåss datorerna mot varandra och förstör de system -
man använder för strider och sedan kommer missilattackerna.
Det är inte längre armér som strider mot varandra.
Israel är så litet att en attack mot dem alltid belönar aggressorn.
Vi talar om några sekunders varning och fördröjning -
från det en missil avfyrats som man hinner hindra den på.
Därför måste Israel förbli alert och varje stund vara redo för en motattack
som är så stark att den avskräcker anfallaren från att ens försöka.
Så är det avsett och de kan rätt långt förverkliga det.
Trumps roll under dessa drygt två år har redan förändrat mycket -
och som Netanjahu sagt har han visst varit USA:s bästa överhuvud -
som hjälpt dem även med Golanhöjderna.
Ja, däår finns nu Ramat Trump, Trumps kullar.
En koloni har grundats nära staden Qela, som syns på kartan, -
på Golan, där det än så länge bara finns några gamla byggnader -
men med tiden ska där uppstå t.om. En större stad.
På Golan finns än så länge bara en större stad och mindre byar.
Tror du Pekka att man kommer att hitta fler tunnlar?
Jag skulle bli förvånad om man inte hittade fler.
Tunnelverksamheten är inte ny, men hur långt de når -
och hur nära Israels gräns är en annan sak.
De har nämligen en mycket effektiv underrättelseverksamhet.
I min kommande bok berättar jag om Israels autistiska soldater.
De har alldeles fenomenala förmågor.
Tack vare sitt fotografiska minne och sina analys av satellitbilder.
Man vet alltså var tunnlar grävs och i vilken riktning.
Ett halvt dussin har upptäckts och förstörts från ovan.
På Libanons sida.
Hamas gräver ständigt, men känsliga sensorer för att man upptäcker dem.
Tunnelgrävningen känns ganska desperat.
Syftet är ju endast att ta civilpersoner till gisslan.
Soldater om man lyckas med det.
Utpressning och gisslan, annan militär betydelse har de inte.
Du skriver en bok och har bekantat dig med en 40 år gammal profetia.
Den rör även valet i Israel.
Kan du gå igenom det?
Rabbinen Yitzchak Kaduri som dog år 2006 som 108 år gammal, -
bodde för 40 år sedan i Bagdad, Irak.
Han var en prominent medlem i den lokala Kabbalaföreningen.
Han ansågs vara expert på eskatologi.
Också det som gällde det messianska.
Han talade inte mycket.
Han yttrade en mening nu och då, men dessa skrevs alltid ner.
För 40 år sedan frågade man honom hur Messias ankomst syns -
i den praktiska politiken i Israel, eller syns den där?
Han svarade med en mening.
"Då val hålls i Israel, men ingen regering bildas -
är Messias ankomst nära."
Och nu lever vi i en sådan tid.
För första gången i det moderna Israels historia.
Första gången man inte kunnat bilda en fungerande regering.
Messias ankomst syns genom många andra tecken.
Alla dessa tillsammans bekräftar det.
Messias ankomst är nära.
Vad betyder det för oss människor?
Gud använder sitt eget folk som en profetisk budbärare.
Ofta tror vi kristna att profetians gåva numera hör till församlingen.
Men så är det inte, och det är spännande att tänka -
på hur många av rabbinernas gamla förutsägelser -
över 100 år gamla förutsägelser som uppfyllts.
Med en häpnadsväckande noggrannhet.
Man kan inte tala om en slump.
Messias ankomst betyder att Jesus kommer tillbaka.
Hur Jesu ankomst till Israel påverkar politiken -
bör vi minnas att många profetior inte uppfyllts innan -
det tusenåriga riket kommer.
Vi måste ha is i magen och fötterna på jorden, huvudet bland molnen.
Vi bör minnas att evangelist ska predikas -
och är det som vi ska göra.
Vi förväntar oss också en väckelse i Finland.
Att detta förvärldsligade folk skulle vända om.
Mer orolig än över Israel är jag över hur Gud ser på -
vårt folks politiska och samhälleliga förvärldsligande.
Det verkar som allting annat vore viktigare än evangeliet.
Det är viktigare att trivas i församlingarna.
Än att förkunna evangeliet.
Till och med på de nationella TV-kanalerna har man en pridevecka.
Man använder skattebetalarnas pengar till att lyfta fram -
som en självklarhet att det är så i Finland.
Finland är inte längre ett kristet land.
De kristna är marginaliserade.
Detsamma gäller Israel. I fråga om Gay och pride -
och lesbiska kulturen har de varit en föregångare i världen.
Tack Pekka, den halvtimmen gick fort.
Vi önskar dig och din familj en riktigt god sommar.
Och att din bok säljer bra på hösten.
Och framför allt att nästa gång efter två månader då vi träffas igen -
är israel val redan nära.
Välsignelse över dig, din familj, TV7 och alla tittare!
Kom med igen i augusti -
då Pekka berättar om vad som händer i Mellanöstern.
Översättning: Himlen TV7