AKTUELLT FRÅN MELLANÖSTERN
Välkomna till årets första sändning av Aktuellt från Mellanöstern!
Jag heter Martti Ojares och min gäst är Pekka Sartola. Välkommen!
Tack, jag är glad att få vara med igen.
Sedan vi mitten av december, för ca en månad sedan, gjorde programmet -
har det inom vår ämnessfär säkert hänt mer än någonsin förut.
Ja, världen har förändrats ganska mycket. Inte minst på grund av -
maktskiftet i USA som både före det skedde -
för att inte tala om efteråt, vållat stora förändringar.
Det var liksom en förändring gällande två mycket olika makter -
som några dagar före maktskiftet syntes i mycket motstridiga -
beslut och företeelser.
Sant. Och sakkunniga som följt med USA:s politik konstaterar -
att ett sådant maktskifte, i synnerhet i fråga om ceremonin den 20 januari -
och Trumps tal skapade en helt ny image för hur USA:s -
president kan uppföra sig.
Ingen har tidigare presenterat sig själv på det sättet som ny president.
Om vi tänker på Clintons period och det värdesystem han representerade...
- Alltså Obama? - Ursäkta, jo, Obama.
Men Hilary Clinton skulle ha fortsatt med de värderingarna -
men det lyckades inte att få en fortsättning på samma linje.
Det var mycket svårt för dem att förstå och tolerera.
Det verkar vara lika svårt för en stor del av världen. Det är klart att -
när Obama kom till makten för 8 år sedan representerade han -
en förändring som George Bush inte lyckats åstadkomma.
Det verkar som denna strävan efter förändring vart 8:e år -
inspirerar röstarna att söka något nytt.
Man var på sätt och vis trött på vad den demokratiska linjen, närmast på -
vad Obama och Hilary Clinton, hans bundsförvant, stod för.
Om vi tänker på situationen ungefär en vecka före maktskiftet -
då Säkerhetsrådets överraskande beslut fattades...
Då man tänker på det i dag, undrar man om det i Israel fanns en verklig -
rädsla som nu kanske tagit sig motsatt uttryck?
Jag uppfattar att det skett så att -
att det onda som Säkerhetsrådets beslut 23.12.2016 åstadkom -
då man alltså olagligförklarade bosättningarna i Östra Jerusalem -
och på Västbanken -
var att palestinierna tydligen trodde att nu får de allt annat också.
Utan att förhandla med Israel om någonting. Det var en felbedömning -
för det födde ett stort motstånd även i USA:s kongress -
som syns även i fallet med USA:s ambassad som vi ska tala om.
Sakerna är framförallt inte så entydigt olagliga som de föreställt sig.
Om vi tänker på kristna i Finland som älskar Israel -
var de verkligt oroliga över konferensen i Frankrike, i Paris -
och ett möjligt nytt möte av Säkerhetsrådet där man skulle -
ha utropat en palestinsk stat.
Sådana hotbilder var ganska skrämmande.
Det är sant. Och det var säkert det palestinierna siktade på.
De hade sponsorerat och lobbat för mötet redan långt tidigare.
Abbas skickade brev till alla deltagarna i Paris och bad specifikt -
att de skulle söka en tvåstatslösning och hans andra argument, -
som senare blev starkare efter att Trump annonserat flytten av -
ambassaden till Jerusalem, -
något som de tydligen fruktar ännu mer. Och båda dessa frågor -
vändes egentligen mot dem själva, i den meningen att -
Obama igen vände kappan efter vinden, åt rätt håll denna gång -
och John Kerry som USA:s ombud på sätt och vis försvarade Israel -
och förhindrade vissa resolutioner -
och formuleringar i konferensens beslut som skulle ha förts till FN.
Han meddelade att det inte lönar sig att föra dem dit, för USA gör inte -
någon resolution mot Israel längre under Obama.
Resultatet av mötet i Paris var alltså en ordentlig chock?
Det var en besvikelse för dem och har lett till starka reaktioner och tonfall
där man anklagar Trump för allt möjligt -
närmast för att ogiltigförklara internationell rätt -
och för det som har att göra med ambassaden.
Vissa reaktioner anser jag det hade varit bättre att lämna osagda.
Trump verkar inte vara en sådan ledare som palestinierna kan -
slå näven i bordet framför och diktera åt hur han ska förhålla sig.
Vi tänker på följderna av maktskiftet och linjedragningarna.
Hurdana blir de på kort sikt? Med tanke på de närmaste åren?
T.ex. då det gäller Israel och ambassaden och -
de eventuella känslostormar den kan orsaka?
Först säkerhetsfrågan som Obama egentligen började med senaste höst -
då han i kongressen fick igenom oerhörda 30 miljarder -
i militärt stöd som är en stor sak för Israels säkerhet i tio år framåt -
fram till år 2027. Det var en väldigt positiv signal.
Trump har under sin valkampanj och även ofta efteråt meddelat -
att han starkt förbinder sig till Israels säkerhet och försvar.
Han är deras enda riktiga vän i Mellanöstern. Han kommer också -
att mycket kritiskt granska förhållandet mellan Iran och USA -
gällande kärnprogramsavtalet med P5 plus 1 länderna.
Han är inte främmande för tanken att USA skulle kunna dra sig ur det.
Det skulle betyda att han positionerar sig mycket starkt emot Iran.
Motiveringen är att Iran fortfarande utfärdar starka hot -
att tillintetgöra den judiska staten. För Trump är det -
en oerhört viktig fråga som han förbundit sig att försvara.
Vad sker då med de andra avtalsparterna?
EU, som närmast förutom Kina och Ryssland är andra part -
har meddelat att om USA drar sig ur så ändrar EU inte sin ståndpunkt.
Inte heller Kinas eller Rysslands inställning till avtalet.
Men faktum är att det oundvikligen skulle ha följder.
USA var den som var aktiv gällande avtalet och garanterade det.
Utan USA hade avtalet aldrig fötts.
Halva USA och större delen av kongressledamöterna ansåg det vara -
ett fiasko redan då det slöts och nu efteråt har man konstaterat att Iran -
upprepade gånger brutit mot det, trots att sanktionsmedlen frigjorts.
Under de 10 år som avtalet är i kraft kan man ju inte kontrollera det så att -
man vet vad där egentligen sker under dessa 10 år.
Nej, för avtalet innehåller sådana kryphål -
att Iran inte behöver släppa in IEAE kontrollanter på alla ställen -
bara till dem som är uppräknande och överenskomna.
Under tiden kan de göra nya underjordiska bunkrar och behållare -
där man kan anrika uran eller fortsätta med kärnkraftsprogrammet.
I praktiken är det nästan omöjligt att övervaka.
Vi talade om flytten av ambassaden och åtminstone har Abbas -
och säkert också Hamas, den sidan, blivit väldigt arga och hotfulla.
De talar om blodsutgjutelse om ambassaden flyttas.
Jo, och det är en stor sak, för dit hör samtidigt -
det att USA då samtidigt erkänner -
Jerusalem som Israels odelade huvudstad.
Ordet "odelade" nämns i den lag som kongressen stiftade.
Processen är ganska speciell. Efter Oslo II avtalet år 1995 -
som skrevs under på hösten -
stiftade kongressen i december en lag enligt vilken -
ambassaden skulle flyttas till Jerusalem, Israels huvudstad.
Men man tillade en "waiver" paragraf, som alltså betyder -
att USA:s president, om han anser det nödvändigt och med hänvisning till -
USA:s nationella säkerhet kan skjuta upp ikraftträdandet av lagen -
alltid med ett halvt år i taget.
Ursprungligen var det inte meningen att man skulle kunna manipulera den -
utan år 1995 trodde och hoppades man -
att tvåstadslösningen leder till fred -
så att också A,B och C-områdena skulle fullbordas -
på det sätt som avsågs i avtalet. Så har aldrig skett.
Därför har varje president... Bill Clinton, George W. Bush och Obama -
har alla två gånger om året skjutit upp denna överenskommelse.
Obama gjorde det senast 1 december förra året.
Detta uppskov gäller alltså till slutet av maj.
Den första juni, om Trump inte gör något -
så träder överenskommelsen i kraft och ambassaden måste flyttas.
Det är en lagstadgad skyldighet.
Månadsskiftet maj-juni kommer att vara en mycket kritisk tid -
och kan leda till mycket spontana rektioner.
Det är säkert. Dit hör också starka religiösa åsikter.
I början av juni har det gått 50 år sedan Jerusalem befriades -
från den jordanska ockupationen.
Och året 5777 som gäller i Israel -
innebär starka Messiasförväntningar samt sedan hela Jerusalemfrågan: -
om den blir en stad dit ambassader flyttar -
betyder det att den är en odelad stad.
Och det uppmuntrar dem som planerar att bygga det tredje templet.
De religiösa och politiska spänningarna ökar för var dag -
ju närmare vi kommer sommaren.
Jag vet inte, men jag har tänkt att skulle det kunna vara en vändpunkt -
och psalm 83 skulle börja uppfyllas.
Det är inte omöjligt. De måste ju än en gång försöka -
att genomföra det kriget.
Att de inte kommer att lyckas är tråkigt eftersom det inte endast -
är deras sak som startar kriget, utan de civila är de första -
som förlorar allting, det lilla de ännu har kvar.
Om vi går lite bakåt i tiden så tycker jag att det som Abbas och PLO -
förberedde så tänkte de sig en helt annan situation än den existerande -
och försökte också genom konsulter få Hamas och Abbas -
på PLO:s sida för att förena sina nu lite splittrade krafter.
Där verkar ha varit även för oss välbekanta konsulter med i spelet.
Det är sant. Det hela tog sin början förra hösten -
då man genom UNESCO letade efter islams historia -
och sedan genom FN islamiserade hela Tempelberget.
Likaså meddelade Palestinska myndigheten att de utlyser val -
med syfte att förena Fatah och Hamas.
Valet skulle hållas nu i vår. Det verkar inte bli av, men det är ju möjligt.
Förutom att förenas vill de också ta med islamska jihad -
för att få fram en stark palestinsk koalition -
som skulle vara så enhetlig som möjligt. En sådan har aldrig funnits.
De grälar ständigt sinsemellan.
Nu har Martti Ahtisaaris CMI, Crisis Management Initiative, -
börjat försöka mäkla fred mellan dessa grupper.
De har också bidragit ekonomiskt till det och man är mycket orolig i Israel -
för det är befogat att undra över hur tre stora terroristorganisationer -
som går samman skulle kunna bidra till fred i Mellanöstern?
Alla tre har som uttalat syfte att tillintetgöra den judiska staten.
Man kan inte se någon positiv framtid i detta -
att dessa tillsammans skulle kunna förhandla fram ett bättre fredsavtal -
då det aldrig ens varit deras mål.
Det är ju självklart att då skulle man bara få en starkare terror mot Israel.
Det är ju det det sist och slutligen och helt logiskt handlar om.
Fatahs stadgar, som är de samma som PLO:s stadgar, säger -
fortfarande klart ut att endast en beväpnad kamp är rätt -
sätt att ta tillbaka det eviga och historiska Palestina -
från de sionistiska ockupanterna.
Detta krav har aldrig strukits ur deras stadgar.
I Hamas, det Muslimska Brödraskapets, stadgar formuleras -
det så att islam kommer att fördriva den judiska staten från området.
Och det islamska jihad säger att de aldrig kommer att förhandla om något.
Beväpnad kamp för att förgöra den judiska staten är deras högsta mål.
Om man lägger ihop alla dessa, var finns det element -
som strävar efter en fredlig tvåstats- lösning? Jag ser inget sådant.
De har alla svurit att de aldrig kommer att erkänna ett judiskt Israel.
Då Abbas återvaldes till talman tillkännagav han -
den 20 november förra året -
att han aldrig kommer att erkänna den judiska statens legitimitet.
Det kommer aldrig att ens komma på fråga.
Och det är den mest väsentliga fråga som ställs då man talar om två stater.
Båda måste erkänna varandras existens.
Israel erkänner dem, om man kommer överens i gemensamma frågor -
men palestinierna är aldrig beredda till det. De söker erkännande -
för sina egna mål i FN och internationella organisationer -
utan att behöva förhandla med Israel alls.
Vi befinner oss i en mycket speciell uppställning -
och jag är mycket glad att Trump tagit över i Vita Huset och åtminstone -
och leder USA:s handlande i vad jag anser vara rätt riktning.
Säkerhetsrådets beslut var att bosättningarna är olagliga -
och hela saken fördömdes.
Nu i denna nya situation när Trump blev president -
är det en död bokstav eller -
hur ska Israel ta det? De har ju sagt att de börjar bygga där?
Jag har fortfarande svårt att förstå att man talar om illegal ockupant -
eftersom FN och Röda korset och andra internationella organisationer -
mycket klart har definierat begreppet "ockupation".
Det är något som gäller två självständiga stater.
Båda ska ha erkända gränser och vara erkända som stater av FN.
Bara då det mellan två sådana sker truppförflyttningar över gränserna -
kan man tala om ockupation om den förblir permanent.
På det området finns bara en erkänd stat: Israel.
Där finns det av Jordanien ockuperade Västbanken, -
Östra Jerusalem, det av Syrien ockuperade Golan.
Dessa områden är de omtvistade. Liksom Gaza, -
som Egypten inte ens varit intresserad av efter fredsavtalet.
"Ockupation" är helt felaktig beteckning, för -
om man använder den försöker man kullkasta såväl Nationernas Förbunds
och FN:s beslut som är förbundna med Nationernas Förbunds beslut -
från år 1920 - 1922, för närmare 100 år sedan.
Besluten har konstaterats vara lagliga enligt internationell rätt.
Man kan inte kullkasta dem för att man är i en ny politisk position -
enligt vilken man måste hitta en lösning som tillfredsställer -
Palestinska myndigheten, som aldrig vill erkänna Israel.
Man måste kategorisera saker rätt.
Man kommer ingen vart genom att driva igenom dem med tvång.
Det senaste sakliga avtalet var Oslo II med A,B, och C-områden.
Det är ju helt begripligt att man bygger i C-området.
Precis. Man kom överens om dem i avtalet som garanterades av FN.
USA, Ryssland, EU, i praktiken hela världen -
godkände att gränserna endast kan flyttas genom ett gemensamt beslut.
Alltså mellan palestinierna och Israel.
På hösten 2012 avsade sig Abbas Oslo II-avtalet.
Han sade det inte längre är något värt och att de inte håller sig till det.
Och detta unilaterala upphävande har gått igenom -
även om avtalet säger att man inte får göra så.
De får göra vad de vill, men Israel förväntas följa alla regler.
Nu är situationen sådan att vi i kommande program kan -
konkretisera lite bättre vad som kommer att hända. Det verkar som -
att man kommer att bygga i Jerusalem och även har andra nya planer.
I Jerusalem handlade de i ganska rask takt.
Då Trumps seger stod klar 7-8 november -
meddelade Jerusalem omedelbart att de planerade -
att bygga ut förorterna. Vi talar alltså om -
byggande i de förstäder som i Oslo II -
godkändes av palestinierna. Jag tar en karta med till nästa program.
Jag ska visa vilka som är blå och vilka som är gröna områden.
De blå områden som är ytterområden till Jerusalem -
är avsedda för judar och det är där man byggt -
förstäder som nu byggs ut.
Man gör inga nya områden som skulle vara på palestiniernas sida.
Man utvidgar bara redan existerande områden.
Det är kärnfrågan. Det finns 10 sådana förstäder som utvidgas.
Man ämnar bygga ca 560 bostäder där.
Vi bör komma ihåg att bostadsbristen är stor i Israel.
Invandringen är på plussidan och någonstans måste folk ju bo.
Då dessa knivhuggningar och påkörningar skett -
isynnerhet under det senaste halvåret, sker det någon förändring här?
Jag tror dessa kniv- och bilattacker och krypskyttet kommer att öka.
Men de kommer inte att leda till sådana resultat om man önskar.
Den Palestinavänliga internationella pressen -
och deras sympatisörer blir förstås ivriga att anklaga Israel -
på olika internationella forum, men det enda sådana forum -
där man kan åstadkomma något är FN:s säkerhetsråd.
Jag kan inte tro att man under Trump där kommer att fatta orättvisa beslut-
mot Israel, vilket skedde under Obamas tid.
Det leder inte till något gott. Som alltid får oskyldiga människor betala -
för det som fanatikerna gör och tror att de ska kunna uppnå något med.
I Paris fattades ett beslut där man fördömde dessa -
knivhuggningar och terrorattacker som skett.
Tror du det beslutet har någon betydelse?
Det var genom USA:s påtryckning som det beslutet fattades. Hedervärt.
I det här skedet hade Obama vänt kappan efter vinden.
Man fördömde terrorattackerna.
Man fördömde också uppviglingen i skolar och moskéer -
och felaktig historieundervisning som man krävde skulle upphöra.
Men som motvikt preciserade och godkände Pariskonferensen -
att Säkerhetsrådets resolution 2334 -
från december skulle träda i kraft, eller dess betydelse skulle öka -
men då avsåg man att ta vid igen -
vid Säkerhetsrådets möte två dagar senare.
Men dit fördes det aldrig i den formen.
En annan sak: FN fick en ny generalsekreterare vid årsskiftet.
Den avgående generalsekreteraren drabbades tydligen av syndaskuld-
och konstaterade att FN fattat onödigt många beslut mot Israel.
Det var det första medgivandet av Ban Ki-Moon -
som suttit där 10 år och kunnat konstatera det tidigare!
Han sade ett överdrivet intresse riktats mot Israel -
på FN:s möten och att det hade behandlats orättvist.
Om någon som sitter på den stolen säger att man varit orättvis -
så har det tyngd. Om FN:s generalsekreterare säger så.
Men varför gjorde han ingenting då han såg att det hände?
Dit gick vår tid. Vi kom inte djupare in på Mellanöstern, men nästa gång.
Tack Pekka och tack bästa tittare att du varit med oss!
Vi ses igen om fyra veckor. Välkommen då!
Bästa tittare, du är välkommen att stöda Himlen Tv7 även ekonomiskt.
I Finland: Ring 0600-10070 (ca 10 Euro)
Eller betala till Ristin Tuki ry:s konto i rutan. Ref.: 8507
I Sverige: Swisha till 123 677 9300
eller betala till Korset stöd rf:s PlusGiro 97572-2
Översättning: Himlen TV7