Panjo ja Jänku.
Advendikalender.
6. luuk avaneb.
Jeesus, anna oma valgusel, leegitseda me südameis...
Jänku, tule ruttu vaatama! Oo, millised küünlad!
Meie saalis on 12 akent ja 2 küünalt igal aknal.
Te olete nii rikkad! Meil on vaid väga suur suguvõsa.
Meil on iseseisvuspäeval alati nii-nii pidulik.
Mulle tuleb siis nii pidulik tunne, et nutma ajab, aga ma ei nuta.
Olen suur juba. Su tädi ütles alati, et sa oled vahva poiss.
Tädi on mul natuke naljakas.
Lähme nüüd luuki avama. -Sinu kord on avada!
Nüüd ma ei näe, kus see on. - Vaata, seal ääres. - Kas siin? - Jah!
Tule-tule, lükka mind. Tõsta, jänku! Nüüd ulatasin.
Nüüd saan kohe lahti.
Vaata, jänku! Seal on Maarja! -Nii ongi. Mis ta teeb?
Ma ei näe, kui su pea on mul ees.
Tule lähemale. - Siis me kukume.
Vaata, nad pakivad eesli selga koormat!
Nüüd tasa! Kuulame.
Maarja ja Joosep pidid Petlemma minema.
Nii Maarja siis pakkis eesli selga toidumoona, öö - ja beebiriideid.
Maarja teadis, et reisil läheb mitu päeva aega.
Aga beebi võib sündida enne, kui nad koju tagasi jõuavad.
Eeselgi surus kõvasti kapju vastu maad.
Temagi vist teadis, et tähtsad asjad on teoksil.
Vahepeal ta kiikas väikest uudishimulikku poissi.
Poisike piilus trepi tagant Maarjat ja eeslit.
Eesel ei teadnud poisist midagi.
Eesel ei tahtnud kellelegi näidata, et ta oli natuke uudishimulik.
Maarjal oli tõepoolest tähtis ülesanne.
Ei tea, kas Maarja oli põnevil?
Kui mina vahel midagi teen, siis olen ääretult põnevil.
Vahel Hulda lubab mul noad-kahvlid lauale panna, kui keegi külla tuleb.
Olin siis nii põnevil, et kas kõik sai ikka hästi pandud.
No ega seda lauakatmist saa võrrelda Maarja imelise ülesandega!
See on täiesti ise asi!
Muidugi on see nii, aga ma olen vaid väikene kiisupoeg!
Ei ma sellist suurt tööd saa. Aga me alustame väikestest asjadest.
Hulda alati ütleb, et ole väikestes asjades truu,
siis küll sind ka suurte asjade valvuriks pannakse.
Jänku, Piiblis on nii kirjas!
Värvime nüüd selle seal....
Tõlge: Einike Pähn