Panjo ja Jänku.
Advendikalender.
2. luuk avaneb.
Vaata Jänku - siit loeb, et täna on Anelma ja Unelma päev.
Tead sa Jänku - minulgi on oma unelm.
On sul mõni tüdruk sõber?
Panjol on tüdruk...
Ei ole mul tüdrukut.
Aga ma unistan, et kunagi saaksin omale riidest kiisu sõbraks.
Kas Hulda teeks mulle sellise riidest kiisu ?
Aga see oleks vast tore.
Tead sa Jänku - unelmaid peab alati olema.
Nii neid peabki olema.
Poisid - jookske nüüd kalendrit avama.
Jah - täna on minu kord.
See on nii kõrgel - ma ei ulata.
Sina pead mind tõstma. Tule siia ma tõstan.
Tule lähemale.
Tõsta mind kõrgemale - ma ei ulata.
Nüüd sain ta lahti.
Ütle Jänku mulle mis seal on.
Seal on Joosepi ja Maarja kihluse pilt.
Kas nad kihlusid?
Tore!
Kaugel Iisraelimaal Naatsaretis elasid Maarja ja Joosep.
Nad teatasid oma kihlusest. Peeti tore pidu.
Söödi rosina-, datli- ja eriti mahlakat viigimarja kooki.
Õhtul, pidustuste lõpus Joosep suudles punastavat Maarjat.
Ta sosistas Maarjale:
Mäletad, et Jumal on lubanud meid ja meie ühist kodu õnnistada.
Joosepi sõnad rõõmustasid Maarjat.
Maarja oli armastanud lapsest saati kogu südamest oma Jumalat.
Ta mõtles alati, kuidas võiks paremini teenida oma suurt Jumalat.
Vahel mõtles ta sellele, missugused inglid on.
Kas oleks hirmuäratav näha inglit?
Panjo - oled sa kunagi tahtnud midagi Jumalale teha?
Kas sa Jänku ei märka siis, et me teeme iga päev seda jõulujuttu?
See on maailma kõige tähtsam lugu, mis üldse olemas on.
See on tõesti tore töö. Nüüd värvime selle pildi - eks.
Kelle sina värvid? Seal on Joosep ja Maarja.
Kas ma saaksin värvida Maarja?
Ma tahaksin Maarja sarnast kiisusõpra.
Jänku. Vaatame seda eilset pilti.
Vaata mida me eile joonistasime.
Sa värvisid taeva hirmus punaseks.
Jõulutaevas võibki ju olla punane.
Seal on vaid selline valgustus. Laternad on eriti kenasti värvitud.
Näita mulle ka laternaid.
Tõlge: Einike Pähn