SEGER I JERUSALEM
Jesu lidandes väg fram till uppståndelsens mirakel
Shalom! Jag heter Iris Amoyal.
Jag jobbar som guide i Israel. Välkommen till Jerusalem!
I det här programmet vandrar vi med Jesus Hans lidandes väg.
Med mig har jag Micahel Yaron, -
pastor i församlingen Rishon Letzion.
Pastor i församlingen Tehilat-Yah.
Terve (hej på finska). Shalom.
Först ska jag berätta lite om den politiska bakgrunden på Jesu tid.
År 63 f.Kr. erövrade romarna Israel.
Därmed var det slut på den självständiga stat -
som judarna haft i ca 100 år.
Då Jesus föddes var Herodes den store kung i Israel.
Han var tillsatt av Rom.
Under den tid Jesus verkade -
styrdes Galileen av Herodes den stores son, Herodes Antipas.
Juda lydde direkt under Rom -
och prokuratorerna styrde Juda.
På Jesu tid var Pontius Pilatus prokurator.
Tiberius var kejsare i Rom.
En del judar beundrade Roms makt och kultur -
främst högreståndspersonerna och översteprästerna.
Men största delen av folket var emot dem och väntade på Messias -
som skulle befria dem från romarna.
Man måste betala skatt till romarna -
och de romerska soldaterna förde in bilder av örnar -
i Jerusalem och templet -
och vanhelgade templet och Jerusalem.
Detta ledde ofta till upplopp och spänningar i Jerusalem.
Även judar emellan, inte bara mellan judar och romare.
På Jesu tid bodde ca 60-90 000 människor i Jerusalem.
Under högtiderna, pingst, lövhyddohögtiden -
och påsk var befolkningen nästan dubbelt så stor.
Jerusalem levde på turism, för 2000 år sedan.
Pilgrimer som kom till staden, även från utlandet, -
behövde få logi, mat och köpa offerdjur och också souvenirer.
Käre himmelske Far, vi tackar Dig -
att Du älskade den här världen så mycket att Du sände Din Ende Son -
för att ingen skulle gå förlorad.
Herre, under den här resan vill vi lära oss mer om -
och förstå Ditt försoningsverk.
Och vi tackar Dig för det.
Välsigna alla lyssnare och tittare -
och de Jerusalembor vi möter under vägen.
B'shem Yeshua Hamashiach, i Jesu Kristi namn, amen.
Vi börjar i den övre salen som ligger på berget Sion.
Nu är vi i den övre salen.
Den är inte så väldigt gammal, bara 900 år.
Den byggdes under korsfarartiden.
Under turkarna var detta en moské.
Under denna byggnad låg en kyrka under den bysantinska tiden.
Jesus sade åt sina lärjungar -
att de skulle följa en man som bar på en vattenkruka.
Om vi går tillbaka till Jesu tid -
så bodde det fattiga människor på Sions berg, esséer.
Esséerna var en grupp som skilde sig från de andra judarna.
De flesta av dem var män.
De levde anspråkslöst.
Vanligen är det kvinnorna som bär vatten.
Men Jesus sade åt dem att följa en man som bar på ett vattenkärl.
Jesus kom hit till den övre salen, med sin lärjungar -
för att äta påskmåltiden.
Under den kommer man ihåg uttåget ur Egypten.
Under tusentals år har judarna på påskaftonen läst påskberättelsen -
och kommit ihåg hur de befriades ur slaveriet.
Jag ska läsa ur Lukasevangeliet, -
kapitel 22, från vers 14. "När stunden var inne lade han sig till bords, -
och apostlarna tillsammans med honom. Och han sade till dem: -
'Jag har längtat mycket efter -
att äta den här påskmåltiden med er innan mitt lidande börjar.
För jag säger er att jag inte kommer att äta det mer -
förrän det får sin fullbordan i Guds rike.'
Och han tog en bägare, tackade Gud och sade: 'Ta detta -
och dela mellan er.
För // från denna stund ska jag inte dricka av vinstockens frukt -
förrän Guds rike kommer.' Och han tog ett bröd, tackade Gud, -
bröt det och gav åt dem och sade: -
'Detta är min kropp som blir utgiven för er. Gör detta för att minnas mig.'
På samma sätt tog han bägaren efter måltiden och sade: -
'Denna bägare är det nya förbundet genom mitt blod -
som blir utgjutet för er. Men se, den som förråder mig -
har sin hand med mig på bordet.'"
Vi befinner oss där nattvarden instiftades.
Den sista måltiden är viktig -
på grund av två, tre väldigt viktiga saker.
Först och främst förstås minnet av Jesus.
Då vi tar nattvarden, Herrens måltid -
så är det som en film om vad som hände då.
Men det finns två andra betydelsefulla saker.
Först och främst försoningen.
På den tiden i Mellanöstern var en måltid den plats -
och den metod som ledde till försoning.
Vi känner till det redan från Melkisedeks och Abrahams tid.
Efter konflikten åt de tillsammans.
Också Jakob åt med dem i hans familj som stod i konflikt med honom.
Han bjöd dem på en måltid tillsammans.
Också i Psalm 23 -
skriver David till oss att Gud dukar ett bord i hans ovänners åsyn.
Under Jesu tid, när Han satt här med sina lärjungar -
visste Han redan vad Judas hade gjort.
Men trots det åt Han med honom, gav honom en chans -
att omvända sig och låta sig försonas.
Men Judas föredrog andra saker.
Även i dag äter araberna en måltid tillsammans då de vill försonas.
Så för mig är det en av de mäktigaste platser -
och saker vi kan göra då vi tar del av Herrens måltid -
till försoning och förlåtelse.
Och en annan mycket viktig sak är enhet.
Han satt tillsammans med alla sina lärjungar.
Vi vet hur viktig enheten var för Jesus.
I Johannes 17, innan Han gick till korset -
sade Han åt dem att be tillsammans i kraft?
Och att läsa Bibeln flitigt?
Nej, det gjorde Han inte, Han sade: "Var ett, liksom Fadern och jag är ett."
Och när man vet att man ska dö säger man bara det som är allra viktigast.
Då vi tar del av nattvarden tillsammans -
förkunnar vi alltid enhet.
Enhet i mångfald. Vi är mycket olika -
vad gåvor, kultur och ålder beträffar.
Och i allting. Men vi har ett gemensamt.
Den Helige Ande genom Jesus Kristus.
Jag ska läsa ur Johannesevangeliet, kapitel 13 vers 3-10.
"Jesus visste att Fadern hade gett allt i hans händer, -
att han utgått från Gud och skulle gå till Gud.
Han reste sig från bordet, lade av sig manteln -
och tog en linnehandduk som han knöt om sig.
Sedan hällde han vatten i ett tvättfat och började tvätta lärjungarnas fötter-
och torka dem med handduken som han hade runt midjan.
När han kom till Simon Petrus, sade denne till honom: -
'Herre, ska du tvätta mina fötter?'
Jesus svarade: 'Vad jag gör förstår du inte nu, -
men längre fram kommer du att förstå det.'
Petrus sade: 'Aldrig någonsin ska du tvätta mina fötter!'
Jesus svarade: 'Om jag inte får tvätta dig -
har du ingen del i mig.'
Simon Petrus sade: 'Herre ― inte bara mina fötter,-
utan också händerna och huvudet!' Jesus svarade: 'Den som har badat-
behöver sedan bara tvätta fötterna. Han är helt och hållet ren.
Och ni är rena, fast inte alla.'"
Vi talar om hur Jesus tvättade sina lärjungars fötter.
Vi undrar, och också Petrus undrade -
och förundrade sig över hur Herren kunde tvätta sina lärjungars fötter.
Men Jesus visste vem Han är.
Han hyste ingen rädsla eller skam, ingenting.
Han ödmjukade sig själv för att tvätta sina lärjungars fötter.
Även om de kom från dammiga platser -
brydde Han sig inte om det, eftersom Han visste att Han var Guds son.
Vårt problem är vår identitet i Jesus.
Vi känner inte vår identitet.
Då Gud talade till Mose i den brinnande busken -
frågade Mose: "Vem är jag?
Vem är Du?"
Han hade ännu ingen stark relation till Gud.
"Jag kan inte tala."
Och till slut sade han: "Sänd någon annan!"
Det är för att Mose inte än hade en sådan relation till Gud -
som Gud ville han skulle ha. Senare fick han det kanske.
Då vi känner vår identitet med Jesus, -
vet vi att vår identitet inte beror på vad vi gör -
utan på vad vi är, vem vi är.
Marta jobbade och jobbade -
men Maria bara satt vid Jesu fötter.
Och hon valde den bästa delen.
Inte genom gärningar, utan genom tro.
Det är genom den Helige Ande som vi blir frälsta.
Och då vi är frälsta är vi Kungens barn.
Då kan vi göra allting. Vi kan älska varandra.
Vi kan böja oss ned och tvätta våra vänners fötter.
Uppskatta dem och hålla dem för mer än oss själva.
Detta för att Jesus gav oss detta fantastiska exempel -
genom att tvätta sina lärjungars fötter.
Vid påskmåltiden hände verkligen mycket.
Petrus sade till Jesus: "Jag överger dig inte."
Jesus svarade: "Innan tuppen gal två gånger, -
kommer du att tre gånger förneka mig."
I detta skede av sitt liv förlitade sig Petrus på sin egen kraft -
den Helige Ande var ännu inte utgjuten.
Den Helige Ande utgöts senare, på pingsten, -
här på denna plats i övre salen.
Då de sjungit lovsången gick Jesus och lärjungarna till Olivberget.
Vi ser dessa trappor som är 2000 år gamla.
Jesus gick upp och ner för dessa trappor många gånger.
Jesus och lärjungarna lämnade övre salen och gick ner för dessa trappor-
och gick ner i Kidrons dal till Getsemane på Olivbergets sluttning -
till en plats där nedanför -
och där greps Jesus av ångest och bad.
Och då Jesus fängslades fördes Han längs samma rutt, längs Kidrons dal -
halvvägs uppför sluttningen till översteprästens hus.
Jesus gick samma rutt från övre salen -
ner i Getsemane och från Getsemane -
fängslad till översteprästen. Vi går alltså längs Kidrondalen.
Vi är i Getsemane.
Namnet kommer från Gat Shmanim, ordet för oljepress.
Längs Olivbergets sluttning växer olivträd.
Och olivträdet dör aldrig. Även om det huggs ner -
stiger det alltid upp ett skott ur dess stam.
Det står i Bibeln att ett skott ska skjuta upp ur Ishais avhuggna stam -
en telning från hans rötter ska bära frukt. (Jes 11:1)
Och ordet för telning är "netser" och därifrån kommer ordet Nasaret.
Jesu namn var Jesus Nasareen, alltså Jesus Telningen.
De här träden är åtminstone 700 år gamla.
Men deras rötter är 2000 år gamla.
Man skördar oliverna på hösten.
Och de pressas till olja.
På hösten kan det vara varmt eller det kan vara regnigt.
Därför pressas dessa oliver ofta i en grotta.
En bit bort ligger en grotta -
och till den grottan kom Jesus och lärjungarna för att värma sig.
Deras avsikt var att besöka vänner på Olivberget -
bakom Olivberget, i de fattigas byn.
Men de var trötta, så lärjungarna gick in i grottan för att sova.
Vid påsk kan här vara kallt på nätterna, 10 grader -
men i grottan var det varmt och torrt.
Jesus gick ut ur olivpressgrottan.
Han tog med sig tre av sina lärjungar.
De tre lärjungarna satte sig under ett träd och sov.
Jesus gick lite längre bort, ett stenkast bort.
Och Han började be och våndas.
På platsen där Jesus bad -
byggdes redan på den bysantinska tiden en kyrka -
som förstördes, och på korsfararnas tid byggdes en kyrka som förstördes.
Och den här kyrkan är byggd för ungefär 100 år sedan -
efter första världskriget.
Den kallas Basilikan över Jesu Ångest och Alla Nationers kyrka.
"De kom till en plats som kallas Getsemane -
Jesus sade till sina lärjungar: 'Sätt er här medan jag ber.'
Han tog med sig Petrus, Jakob och Johannes, -
och han greps av bävan och ångest -
och sade till dem: 'Min själ är djupt bedrövad, ända till döds.
Stanna här och vaka.'
Han gick lite längre fram och föll ner på marken och bad -
att om möjligt få bli förskonad från denna stund.
Han sade: 'Abba, Far! Allt är möjligt för dig. Ta den här bägaren ifrån mig.
Men inte som jag vill, utan som du vill.'
//Jesus // fann // att de sov. Då sade han till Petrus: -
'Simon, sover du? Kunde du inte vaka en enda timme?
Vaka och be att ni inte kommer i frestelse.
Anden är villig, men köttet är svagt.'
Han gick bort igen och bad med samma ord.
När han kom tillbaka fann han återigen att de sov.
Deras ögon var tunga av sömn, -
och de visste inte vad de skulle svara honom.
[Han kom] tillbaka för tredje gången och sade //: 'Sover ni än och vilar er?
Det räcker, stunden har kommit.
[Människosonen överlämnas] i syndarnas händer.
Res på er, nu går vi. Han som förråder mig är här.'
Medan han ännu talade kom Judas, en av de tolv,
och med honom en folkhop med svärd och påkar från översteprästerna -
och de skriftlärda och de äldste.
Förrädaren hade avtalat ett tecken med dem och sagt: -
'Den jag kysser är det.
Grip honom och för bort honom under säker bevakning.'
När Judas kom, gick han // till Jesus och sade: -
'Rabbi!' och kysste honom.
Då grep de Jesus och höll fast honom.
Men en av dem som stod bredvid drog sitt svärd -
och slog till mot översteprästens tjänare och högg av honom örat.
Och Jesus sade till dem: 'Som mot en rövare har ni gått ut -
med svärd och påkar för att gripa mig.
Jag har varit hos er i templet varje dag -
och undervisat utan att ni grep mig.
Men Skrifterna skulle uppfyllas.'
Då övergav alla honom och flydde."
Här är vi i Getsemane trädgård -
platsen där Jesus och Hans lärjungar var -
innan Han fullföljde sin plan.
Och här ser jag den verkliga korsvägen mellan -
Guds Son och Människosonen.
Som människa, när Han var här, visste Han -
vad som kommer att ske och om sitt lidande på korset.
Så Han ropade ut i förtvivlan: -
"Gud, rädda mig undan den här stunden!"
Det var Hans mänskliga sida.
Men Han var också Gud.
Så efter en stund sade Han: -
"Inte min vilja, utan Din.
Må Du bli förhärligad."
Eftersom Jesus visste vad som skulle hända -
Han såg den stora helheten.
Det är väldigt viktigt.
Som vi sade tidigare så led också Josef, -
förföljdes av sina bröder -
såldes till egyptierna, -
kastades i fängelse -
hans bröder förrådde honom, men när han -
mötte dem sade han: "Det är inte ni som har gjort detta.
Det är Guds plan, Guds bild."
Vi måste inse att i allting som händer även oss -
finns det en större bild. Och allting samverkar till det bästa.
En annan händelse i Getsemane var när Han sade till sina lärjungar: -
"Kunde ni inte hålla er vakna en timme?"
De sov.
Ibland tror jag att vi sover.
Men vi måste vara vakna i denna tid.
Vi måste be för vårt land på våra knän.
För världen.
För helhetsbilden. För att Guds plan ska fullbordas.
Gud säger att vi ska vara kalla eller heta men inte ljumma.
Vi måste vara heta för Honom.
Vi måste be.
Det är en avgörande tid nu.
Och då vi kommer hit kan vi minnas -
vad Han sade till sina lärjungar.
Det var alltså två saker som hände i Getsemane.
Jesus bad i ångest och tillfångatogs och fördes inför översteprästen.
Jerusalem är judarnas andliga centrum.
Och templet mitt i Jerusalem är judarnas heligaste plats.
Tusentals präster skötte om offerritualer och rökelser -
i templet varje dag.
Översteprästen var den högste andlige ledaren.
Men på Jesu tid kunde man köpa sig ämbetet som överstepräst.
Alltså var översteprästerna sådana som Rom godkände.
Översteprästens uppgift var att gå in i det Allra heligaste i templet -
på den stora försoningsdagen, jom kippur, -
och stänka blod och sona sina egna och folkets synder.
Varje jude som gick upp på Tempelberget -
måste gå via en mikve, ett rituellt bad.
Sedan var man ren och kunde gå upp till Tempelberget.
Översteprästerna och de rika judarna hade egna rituella bad i sina hem.
Vi är nu i ruinerna efter ett hus från det första århundradet.
I en mikve, en bassäng för rituellt bad.
Jesus fördes fram inför översteprästen.
Detta kunde vara en av de platserna.
Vi vet inte om detta är en översteprästs hus.
Men redan på den bysantinska tiden byggdes en kyrka här, som förstördes.
Under korsfarartiden fanns här en kyrka.
Den nya kyrkan byggdes för ungefär 100 år sedan.
Denna kyrka tillhör franska katoliker och heter St Peter i hanegället.
Jag ska läsa Matteusevangeliets 26:e kapitel, verserna 57-75.
"De som hade gripit Jesus förde honom till översteprästen Kaifas, -
där de skriftlärda och de äldste hade samlats.
Petrus följde Jesus på avstånd fram till översteprästens gård.
Där gick han in och satte sig bland rättstjänarna -
för att se hur det skulle sluta.
Översteprästerna och // Stora rådet [sökte falska utsagor -
för att döma Jesus till döden.]
Men de fann inget, trots att många falska vittnen trädde fram.
Till sist kom det fram två män som sade: -
'Han har sagt: Jag kan riva ner Guds tempel -
och bygga upp det igen på tre dagar.'
Då reste sig översteprästen och frågade honom: -
'Svarar du inte på vad de vittnar mot dig?' Men Jesus var tyst.
Då sade översteprästen till honom: -
'Jag besvär dig vid den levande Guden: -
Säg oss om du är Messias, Guds Son."
Jesus sade till honom: 'Du själv har sagt det.
Men jag säger er: Härefter ska ni se Människosonen sitta -
på Maktens högra sida och komma på himlens moln.'
Då rev översteprästen sönder sina kläder och sade: -
'Han har hädat! Behöver vi några fler vittnen?
Nu har ni hört hädelsen. Vad anser ni?'
De svarade: 'Han förtjänar döden!'
Och de spottade honom i ansiktet och slog honom med knytnävarna.
Andra slog honom i ansiktet och sade: -
'Profetera för oss, Messias! Vem var det som slog dig?'
Petrus satt ute på gården.
En tjänsteflicka kom fram till honom och sade: -
'Du var också med Jesus från Galileen.'
Men han nekade inför alla och sade: 'Jag vet inte vad du pratar om.'
Han gick ut i porten, och en annan tjänsteflicka såg honom -
och sade till dem som var där: 'Han där var med Jesus från Nasaret.'
Han nekade igen och svor på det: 'Jag känner inte den mannen.'
Strax därefter kom de som stod där fram till Petrus och sade: -
'Visst är du också en av dem! Din dialekt avslöjar dig.'
Då började han förbanna och svära: 'Jag känner inte den mannen!'
Och strax gol tuppen.
Då kom Petrus ihåg de ord som Jesus hade sagt: -
'Innan tuppen gal ska du förneka mig tre gånger.'
Och han gick ut och grät bittert."
Vi står nu på en mycket viktig plats.
Här förnekade Petrus tre gånger sin Messias.
Denna gudsman som älskade Gud så mycket av hela sitt hjärta.
Han sade: "Jag är inte tillsammans med Honom!"
Detta kan vara ett exempel för oss.
Fienden attackerar oss, inte bara i våra svagheter -
utan också där vi är starka.
Där vi tror att vi är starka kan vi falla.
Han frestar oss, och det är det som hände Petrus.
Han var säker på att han aldrig skulle förneka sin Messias.
Men just där attackerade fienden honom.
Gud försöker förinta -
vår trygghet och självrättfärdighet -
för att vi ska förstå att vi behöver Honom.
Men det viktigaste är att Han aldrig lämnar eller överger oss.
Han återupprättar oss.
Och vi ser att efter detta -
kritiserade Han aldrig Petrus, Han älskade honom -
och uppmuntrade honom och byggde upp honom.
Och vi vet hurdan Petrus tjänst blev efter det -
i Apg 2 då 3000 människor blev frälsta då han talat.
Han gjorde så mycket mer och uppmuntrande.
Det var inte den sanne Petrus som förnekade Messias.
Den sanne Petrus var den som sade: "Du är min Gud.
Jag älskar Dig, jag följer Dig."
Han gick på vattnet. Det var den sanne Petrus.
En annan sak vi kan lära oss är att -
efter detta vittnesbörd talade Petrus om sin svaghet.
Det uppmuntrar många, många andra.
De säger: "Om Petrus gjorde det, kan jag.
Och jag kommer att överleva, jag blir förlåten.
Min tjänst och min kärlek till Honom växer allt mer."
Vi kan ta lärdom av detta. Vi är inte perfekta.
Inte genom styrka eller kraft, utan genom Herrens Ande.
Vi kan vara starka endast i Honom som ger oss styrka.
Prästerna, översteprästerna och fariseerna hånade och slog Jesus.
Hela natten. Ibland höll de en paus, men Jesus sov inte på hela natten.
Men de kunde inte döma Jesus till döden.
För de lydde under Rom. Jesus måste dömas enligt romersk lag.
Jesus fördes genom staden -
till Antoniaborgens gård och ställdes inför Pontius Pilatus.
Herodes den store hade byggt Antoniaborgen -
på en äldre befästnings plats.
Norr om templet.
Tornen var 25-30 meter höga.
Från tornen kunde de romerska soldaterna övervaka -
vad som hände på Tempelberget -
och om det förekom upplopp kunde de gripa in.
Antoniaborgen är förstörd men på dess plats finns en muslimsk skola -
och Sionsystrarnas kloster.
Romarna förstörde Antoniaborgen.
Men gården förstördes inte.
Jag står på stenplattor från Jesu tid, från det första århundradet.
En del forskare säger att stenplattorna är från det andra århundradet -
då Jerusalem återuppbyggdes.
Jesus omringades av ungefär hundra soldater.
Och soldaterna hånade Jesus. Varför?
De romerska soldaterna brukade ta någon fånge -
håna och plåga honom.
De spelade ett basileusspel, ett kungaspel.
Man kastade tärning och rörde sig framåt längs med livslinjen.
Vinnaren fick avgöra fångens öde.
En romersk soldat kunde ju inte utan vidare döda en fånge.
Men under Saturnusfestivalen, julen -
fick soldaterna lov att göra det.
Så soldaterna spelade detta spel -
och satte en krans av törne på Jesu huvud och en mantel.
Pilatus dömde Jesus till döden på Antoniaborgens gård.
Jag ska läsa ur Matteusevangeliet, kapitel 27 från vers 11 framåt.
"Jesus ställdes nu inför ståthållaren.
Denne frågade honom: 'Så du är judarnas kung?'
Jesus svarade: 'Du själv säger det.'
Och när översteprästerna och de äldste anklagade honom, -
svarade han inte. Då sade Pilatus till honom: -
'Hör du inte hur mycket de anklagar dig för?'
Men Jesus svarade honom inte på en enda fråga, -
och ståthållaren var djupt förundrad.
Vid högtiden brukade ståthållaren frige en fånge, -
en som de själva önskade.
Just då hade man en beryktad fånge som hette Barabbas.
När de nu var samlade, frågade Pilatus dem: -
'Vem vill ni att jag ska frige åt er: -
Barabbas eller Jesus som kallas Messias?'
Han visste nämligen att det var av avund som de hade utlämnat honom.
Medan Pilatus satt på domarsätet, sände hans hustru bud till honom: -
'Du ska inte ha med den där rättfärdige mannen att göra!
I natt var jag svårt plågad i en dröm för hans skull.'
[Översteprästerna] övertalade folket -
att kräva att få Barabbas fri och att Jesus skulle dödas.
När ståthållaren frågade dem: -
'Vem av de två vill ni att jag friger åt er?', -
svarade de: 'Barabbas!'
Pilatus frågade dem: 'Vad ska jag då göra med Jesus som kallas Messias?'
Alla svarade: 'Korsfäst honom!'
Han frågade: 'Vad har han då gjort för ont?'
Men de skrek ännu högre: 'Korsfäst honom!'
När Pilatus såg att inget hjälpte utan oron bara ökade, -
tog han vatten och tvådde sina händer inför folket och sade: -
'Jag är oskyldig till den mannens blod. Det här får ni själva ta ansvar för.'
Allt folket svarade: 'Låt hans blod komma över oss och över våra barn!'
Då frigav han Barabbas åt dem, men Jesus lät han gissla -
och utlämnade honom till att korsfästas.
Därefter tog ståthållarens soldater med sig Jesus in i pretoriet -
och samlade hela vaktstyrkan runt honom.
De drog av honom kläderna -
och hängde på honom en röd soldatmantel, -
vred ihop en krona av törne och satte den på hans huvud -
och stack en käpp i hans högra hand. Sedan böjde de knä inför honom -
och hånade honom och sade: 'Leve judarnas kung!'
Och de spottade på honom och tog käppen och slog honom i huvudet.
När de hade hånat honom, tog de av honom manteln -
och satte på honom hans egna kläder -
och förde bort honom för att korsfästas."
Vi befinner oss nu där Pontius Pilatus dömde Jesus.
Innan Via Dolorosa.
Via Dolorosa. Namnet Dolorosa kommer från -
latinska och italienska "dolor".
Det betyder smärta.
Då vi i Guds Ord läser om smärtan -
som Jesus led innan sin seger på korset -
kan vi tala lite om smärta och problem.
I 1 Petr 1 står det -
att vi ska glädja oss om vi får lida en tid.
Eftersom vår tro prövas i elden.
Liksom en guldsmed -
sätter guldet i elden -
och alla orenheter stiger till ytan -
och det rena guldet hålls nere i elden.
Tills guldsmeden kan se sitt ansikte speglas i guldet.
Gud gör så med oss.
Han prövar oss ibland i elden.
Som Daniels vänner som var i elden.
De sade: "Gud kan rädda oss.
Ur elden. Men om Han inte gör det -
tror vi fortfarande på Honom och böjer oss inte inför avgudarna."
Ibland räddar Gud oss från dolor, från smärta.
Och ibland är Han med oss i smärtan.
Om jag än vandrar i dödsskuggans land -
är Du med mig, står det i Psalm 23.
Även om vi nu är inne i en period av dolor, smärta -
kan vi dra oss till minnes Via Dolorosa.
Vi kan komma ihåg att Jesus -
gick genom en smärtsam situation.
Han lovad oss inte att vi skulle klara oss undan nöd -
men Han sade: "Jag är med dig i nöden.
Var uppmuntrad."
Himmelske Far, vi vill tacka Dig.
För förmånen att få vara här.
För att minnas.
För att försöka förstå, -
åtminstone en liten del av den smärta och det lidande -
Du genomled på vägen till korset, på Via Dolorosa.
Vi vet att du i Jesaja lovade oss och i Första Petrusbrevet -
och på många andra ställen står det att även om jag är i dödsskuggans dal
kommer Du att vara med mig.
Tack Far, att fastän vi befinner oss i en syndig värld -
och vi blir påverkade av problemen, lidandet och smärtan -
är Du med oss.
Som Du var med Daniels tre vänner i elden.
Du lämnar eller överger oss aldrig.
Vi vill välsigna Dig, Jesus.
Att Du inte endast gick till korset -
utan att Du uppstod och sitter på Abba Faderns högra sida.
Och Du väntar på oss.
Att vi ska komma till Dig en dag och tillbe tillsammans med Dig i evighet.
B'shem Yeshua Hamashiach, i Jesu Kristi namn, Amen.
Man har vandrat längs Korsvägen, Via Dolorosa sedan 300-talet.
Katolikerna har placerat ut 14 stationer längs korsets väg.
En del av stationerna finns i Nya Testamentet, -
en del är baserade på tradition.
Den första stationen är denna där Pilatus dömde Jesus till döden.
Korsvägen, station 2 - Jesus tar korset på sina axlar.
Jerusalems gator och portar finns på samma ställen som på Jesu tid.
Gatunivån har under århundradenas lopp höjts.
Jesus gick alltså några meter längre ner än vi går nu.
Här går Jerusalems huvudgata från ena sidan staden till den andra.
Från Damskusporten till Västra muren och Dyngporten.
Gatan var mycket bredare på Jesu tid.
På gatan vandrade pilgrimer, åsnor och får.
Det var mycket oljud, inte alls så tyst som idag.
Längs med korsets väg finns det kapell idag.
Här finns den tredje stationen, enligt nedärvd tradition -
där Jesus faller för första gången.
Och den fjärde stationen: Jesus möter sin mor.
Jesu korsväg viker av från huvudgatan in på en sidogata.
I något skede under vägen sjönk Jesus ihop under korset.
Han orkade inte bära sitt kors.
Soldaterna såg en reslig man i folkhopen -
Simon från Kyrene.
Han var hemma från halvön Cyrenaika i Libyen.
En jude som kommit för att fira påsk i Jerusalem.
De utländska judarna kom inte hit för att stanna en vecka -
utan stannade upp till ett år.
De hade en egen grekisk synagoga.
Simon från Kyrene kunde inte vägra.
Så han tog Jesu kors och gick bredvid Jesus och bar Jesu kors.
Detta förändrade Simons liv.
Enligt traditionen blev Simons söner, Rufus och Alexander, missionärer.
Vägens sjätte station.
En kvinna som hette Veronica torkade svetten ur Jesu panna och ansikte.
Lägg märke till att det är uppförsbacke.
Det var tungt att gå här.
Jesus hade hånats och piskats, slagits och hade inte sovit på hela natten.
Vi är tillbaka på en huvudgata i Jerusalem.
Detta var den andra huvudgatan. Den var mycket bredare på Jesu tid.
Här ligger den sjunde stationen vid Smärtans väg.
Enligt traditionen föll Jesus för andra gången.
Korsvägens åttonde station. Och denna finns i Nya Testamentet.
Jesus följdes av kvinnor och dessa grät högljutt under vägen.
Jesus vände sig mot dem och sade: "Varför gråter ni?
Gråt över er själva och era barn. För dagarna kommer..."
Jesus visste att Jerusalem skulle förstöras och då är det tid att gråta.
Vi har kommit till Den heliga gravens kyrka.
Det här området låg utanför muren på Jesu tid.
Alla begravningar och korsfästelser skedde utanför murarna -
eftersom döda människor är orena i judendomen.
Här fanns alltså ett stenbrott och gravar på Jesu tid.
De sista fem stationerna på korsets väg -
finns inne i Den heliga gravens kyrka.
Redan år 335 e.Kr. byggdes en väldig kyrka på denna plats.
Uppståndelsekyrkan.
Det står pelare kvar från den kyrkan.
De flesta av världens kristna tror att detta är den plats där Jesus -
korsfästes, begravdes och uppstod.
Ungefär 700 meter härifrån, fågelvägen, finns en annan plats -
Gordons Golgata och Trädgårdsgraven.
Där samlas protestanterna -
för att minnas Jesu död, begravning och uppståndelse.
Den här platsen är helig för katoliker, ortodoxa, -
armenier och tre mindre kyrkosamfund.
Vi har nu kommit till Trädgårdsgraven.
Här ser vi två platser: Dödskalleplatsen och graven.
I slutet på 1800-talet stod den engelske generalen Charles Gordon -
på Jerusalems murar och tittade ut från dem.
Han såg en klippa som såg ut som en dödskalle.
Charles Gordon tog reda på att platsen hette Golgotha, -
Dödskalleplatsen, och enligt traditionen var en avrättningsplats.
Platsen ligger utanför muren vid en livligt trafikerad väg -
nära Damaskusporten.
Och det fanns också en grav på platsen.
Charles Gordon blev entusiastisk och undrade -
om detta kunde vara platsen där Jesus korsfästes.
Han reste till England och samlade in pengar -
och man grundade Trädgårdsgravsföreningen.
Och föreningen (Garden Tomb Association) sköter platsen.
Hit kommer hundratusentals protestantiska kristna varje år -
för att minnas Jesu lidande, begravning och uppståndelse.
Det var ingenting märkvärdigt med att Jesus korsfästes.
Under Det stora judiska upproret korsfäste romarna -
tusentals människor varje dag.
Korsfästelserna skedde alltid på en synlig plats vid en livlig väg -
som en varning till andra. Att dö på korset är ytterst plågsamt.
En del hängde på korset i många dagar upp till en vecka till och med.
Jesus hängde på korset i 6 timmar.
På korset kvävs man och det är en mycket skamlig och plågsam död.
Den officiella orsaken till att Jesus dömdes till döden -
var att Han satt sig upp emot Rom.
Därför stod det ovanför Jesu kors på tre språk: "Jesus, judarnas kung".
Det var en mycket allvarlig förbrytelse att resa sig upp mot Rom.
Vi vet att Jesus hängde på korset endast 6 timmar.
Och mitt på dagen blev det mörkt i hela landet.
Under tre timmar kunde alla människor se Jesus -
och under de tre sista timmarna var det helt mörkt i landet.
Jag ska läsa ur Matteusevangeliet kapitel 27 från vers 33 framåt.
"Och när de kom till den plats som kallas Golgata // Dödskalleplatsen, -
gav de honom vin blandat med galla att dricka.
Han smakade på det men ville inte dricka.
När de hade korsfäst honom, -
delade de hans kläder mellan sig genom att kasta lott.
Sedan satt de där och vaktade honom.
Över hans huvud hade man satt upp anklagelsen mot honom.
Där stod skrivet: 'Detta är Jesus, judarnas kung.'
Tillsammans med honom korsfästes två rövare, -
den ene på högra sidan och den andre på vänstra.
De som gick förbi hånade honom och skakade på huvudet och sade: -
'Du som river ner templet och bygger upp det på tre dagar, -
fräls dig själv om du är Guds Son och kom ner från korset!'
[Detsamma gjorde] även -
översteprästerna, de skriftlärda och de äldste //: -
'Andra har han frälst, sig själv kan han inte frälsa. Han är Israels kung!
Nu får han komma ner från korset, så ska vi tro på honom.
Han litar på Gud, nu får Gud rädda honom om han älskar honom.
Han har ju sagt: Jag är Guds Son.'
På samma sätt [hånade honom rövarna] korsfästa//med honom."
Ett annat evangelium berättar att en av rövarna omvände sig -
och var i paradiset med Jesus samma dag.
"Vid sjätte timmen kom ett mörker över hela landet -
som varade fram till nionde timmen.
Vid nionde timmen ropade Jesus med hög röst: 'Eli! Eli! Lema sabaktani?'
[Det är ] 'Min Gud, min Gud, varför har du övergett mig?'
Några av dem som stod där hörde det och sade: 'Han ropar på Elia!'
En av dem sprang genast och tog en svamp, fyllde den med ättikvin, -
...och gav honom att dricka.
De andra sade: 'Vänta, så får vi se om Elia kommer och räddar honom.'
Men Jesus ropade än en gång med hög röst och gav sedan upp andan.
Då brast förhänget i templet i två delar, uppifrån och ända ner.
Jorden skakade och klipporna rämnade, -
gravarna öppnades..." och så vidare.
In bakom förlåten i templet gick översteprästen -
en gång om året för att sona folkets synder.
Och då förhänget revs sönder blev djuroffret onödigt.
Jag skulle vilja tala till er om Jesu kors.
Korset är den plats där Guds vilja och vår vilja korsas.
Då jag talar om korset tänker jag på altaret i tabernaklet.
Där offrade man djuroffer.
Och på korset offrade Jesus sitt liv för oss.
Utgöt sitt blod för oss.
På stora försoningsdagen, -
då översteprästen gick in i det allra heligaste -
doppade han sitt finger i blodet och sju gånger stänkte han blodet -
på nådastolen på östra sidan i det allra heligaste.
Dessa sju gånger är en symbol, en skugga av Jesu sju blodsutgjutelser.
Första gången i trädgården i Getsemane -
där Han svettades blod.
Och senare då de slog Honom i ansiktet blödde Han.
Då de drog Honom i skägget blödde Han.
Då de slog Hans rygg blödde Han.
Då de satte törnekronan på Honom blödde Han.
Och sedan spikarna på korset -
och senare då de stack sitt vapen i Hans sida.
Sju gånger blödde Han.
Detta symboliserar återlösningen, reningen, rättfärdiggörelsen.
Helgelsen. Inträdet till det allra heligaste.
Livet är i blodet, som det står i Tredje Moseboken.
Och förbön, som det står i Hebreerbrevet 12.
Under påsken, tog man lammet åt sidan i tre dagar.
Efteråt tog man isop -
som man doppade i blodet och strök på dörrkarmarna.
Idag, som det står i Uppenbarelseboken 12:11 -
segrar de över fienden -
genom Lammets blod och sitt vittnesbörds ord.
Då vi vittnar om vad Jesu Ord gjort för oss -
vad Jesus på korset gjorde för oss -
så är det som att doppa isopen i blodet och bestryka dörrposterna.
Så altaret är en mycket betydelsefull plats och symbol.
Förra gången representerade blodet fiendskap då Kain mördade Abel.
Och Gud sade att Kains blod ropar på hämnd.
Men idag representerar Jesu blod nåd, kärlek och förlåtelse.
Ännu idag begravs en jude samma dag som han dör.
Och ännu idag sveps han in en svepduk.
Så Josef från Arimatea gick till Pontius Pilatus -
och bad att få Jesu kropp. Han begravdes i all hast, -
sveptes in i en svepduk, smordes och begravdes snabbt.
På fredag eftermiddag, innan sabbaten började.
Bibeln berättar att Jesu grav låg i en trädgård.
Här finns vissa bevis på att den här platsen en gång varit en trädgård -
alltså ett ställe där man odlade jorden utanför staden.
Man har hittat en stor vattencistern här, -
som rymde ungefär 900 000 liter vatten.
I Jerusalem har man alltid på vintern tagit vattnet till vara -
i en cistern och så använder man det under sommaren.
Under halva året regnar här ju inte alls.
Ett annat bevis är en vinpress.
Det bevisar att man här idkat jordbruk.
Vi vet inte från vilken tid dessa är -
de kan vara från en senare tid, den bysantinska tiden.
Nu ska vi gå till själva graven.
Vi ska se på graven som huggits ut i klippan.
Rika personer lät hugga ut en grav i klippan -
och de var släktgravar.
Då det står i Bibeln att någon samlades till sina fäder -
gällde det alltså samma grav som användes i många generationer.
Man begraver alltså de döda på dödsdagen.
I denna grav finns en kammare -
där de närmaste kan sörja på begravningsdagen.
Man rullade en rund sten framför gravens ingång.
Den ursprungliga stenen har försvunnit men här ser vi -
en lite mindre rund sten som använts framför en annan grav.
Vi ser fönstret som användes för ventilation.
Fönstret har rasat samman, men lappats ihop, lagats.
Denna grav har alltså använts i hundratals år.
På väggen syns ett kors från den bysantinska tiden.
Om detta är den rätta platsen där Jesus begravdes och uppstod -
vet vi inte, men vi får glädja oss och jubla över att Jesus är uppstånden.
Jag ska läsa ur Johannesevangeliets 20:e kapitel.
"Tidigt den första veckodagen, medan det ännu var mörkt, -
kom Maria Magdalena ut till graven och fick se att stenen var borta...
Hon sprang därifrån och kom till Simon Petrus -
och den andre lärjungen, den som Jesus älskade, och sade till dem: -
'De har tagit bort Herren från graven, och vi vet inte var de har lagt honom!'
Då rusade Petrus och den andre lärjungen ut mot graven.
Båda sprang på samma gång, -
men den andre lärjungen sprang fortare än Petrus -
och kom först fram till graven.
Han lutade sig in och såg linnebindlarna ligga där, -
men han gick inte in. Strax efter honom kom Simon Petrus.
Han gick in i graven och såg också linnebindlarna ligga där, -
och duken som hade täckt huvudet.
Den låg inte tillsammans med bindlarna -
utan hopvikt på ett ställe för sig.
Då gick även den andre lärjungen in, //och han såg och trodde.
[De hade] nämligen inte förstått Skriftens ord -
att han måste uppstå från de döda. Därefter gick lärjungarna hem igen.
Men Maria stod utanför graven och grät.
När hon gråtande lutade sig in i graven, -
fick hon se två änglar i vita kläder sitta där Jesu kropp hade legat, -
den ene vid huvudändan och den andre vid fotändan.
De frågade henne: 'Kvinna, varför gråter du?' Hon svarade: -
'De har tagit min Herre, och jag vet inte var de har lagt honom.'
När hon hade sagt det, vände hon sig om och såg Jesus stå där, -
men hon förstod inte att det var han. Jesus frågade: 'Kvinna, -
varför gråter du? Vem söker du?' -
Hon trodde att det var trädgårds- mästaren: "Herre, om//du har burit -
bort honom, så säg var du har lagt honom så att jag kan hämta honom.'
Jesus sade till henne: "Maria."
Då vände hon sig om och sade // "Rabbuni!" ― lärare.
Jesus sade: 'Rör mig inte, för jag har inte stigit upp till Fadern än.
Men gå till mina bröder och säg till dem att jag stiger upp -
till min Far och er Far, till min Gud och er Gud.'"
Jag skulle vilja tala om Jesu uppståndelse.
Före uppståndelsen vill jag tala lite om förklaringen.
På förklaringsberget visar sig Jesus i hela sin härlighet.
Han kunde lätt ha stigit upp till himlen då, som Guds Son.
Men Han ville visa att Han också är Människosonen.
Så Han gick ner i dalen -
och levde med oss människor.
Och när Han sedan korsfästes -
så innebar det inte slutet.
Tre dagar var Han i graven -
men sedan uppstod Han.
Han vaknade till liv igen. Det är det som är evangeliet.
Människor talar ofta bara om -
att Jesus dog för oss på korset -
och förlät oss våra synder -
och friköpte oss, men de glömmer -
att tala om uppståndelsen.
Utan uppståndelsen finns det inget evangelium.
Det är den goda nyheten, annars -
skulle vi inte behöva bli frälsta. Det skulle inte betyda någonting.
Jag kommer att tänka på berättelsen om Josef.
Han dödades nästan av ismaeliterna.
Hans bröder slängde honom i brunnen -
och han såldes till egyptier.
Sedan var han i fängelse.
Han nästan dog.
Men Gud uppväckte honom till liv.
Han blev en egyptisk prins. Han avslöjade för sina bröder vem han var.
Bröderna kände inte igen honom, de trodde han var en egyptisk prins.
Men han sade: "Mina bröder, jag är er bror, Josef."
Och ni vet hur berättelsen slutar.
Det står i Sakarja 12:14 att en dag -
då alla nationer samlas mot Israel, så kommer Jesus tillbaka.
Han kommer tillbaka.
Och de kommer först att tro att Han är de kristnas Messias.
Som bröderna som inte kände igen Josef.
Men sedan säger Han: "Jag är Jesus - Jeshua.
Jag är er bror."
Och de ska se upp till Honom som de har genomborrat.
Och de kommer att se: "Ja, du är vår Messias, Jesus."
Och till sist kommer vi att slå följe med Honom -
och kommer att ha en evig uppståndelse.
Och vi bor tillsammans med Honom i evighet.
Helige Far, helige himmelske Gud.
Tack för att Du sände Din Son till världen.
För att sona våra skulder.
Tack för att vi får bo med Dig i himlen i evighet.
Och vi prisar och tackar för att Jesus är Kungen och Segraren.
Och Han återvänder hit till Jerusalem, till Olivberget.
Tillsammans med alla sina heliga.
Herre, vi ber att alla som hör evangeliet nu -
tar emot det och går med i de heligas skara.
Halleluja, halleluja.
Vi står på Segrarens sida. På Jesu Kristi, Kungens sida.
Som sitter på Faderns högra sida.
Vi tackar för det och upphöjer Dig för Din stora nåd mot oss. Amen.
Jag vill lovsjunga, jag vill lovsjunga
Jag vill prisa Dig, Herre
Jag vill lovsjunga, jag vill lovsjunga
Jag vill prisa Dig, Herre
Med hela min varelse
Av hela mitt hjärta
Vill jag prisa Dig, min Herre
Adonai
Min frälsning
Tack, Herre.
Tack.
För ditt offer för oss.
Jesus Kristus, som med kraft har bevisats vara Guds Son -
genom uppståndelsen från de döda. Rom 1:4
Översättning: Himlen TV7
Stöd gärna Himlen TV7:s arbete och översättningen av programmen.
I Sverige: Swish 123 677 9300
I Finland: Ring 0600 10070 (10,01 EUR + lna)
Lyssna till hela meddelandet så blir donationen gjord.
Tack för din gåva!